Bibliografie
Bibliografie (z řeckého βιβλιογραφία, bibliographia, doslovně „psaní knihy“) je v praxi akademické studium knih. V podobném smyslu se používá také pojem bibliologie (z řeckého -λογία, -logia). Celkově se bibliografie nezabývá obsahem knih, nýbrž metodami jejich evidence a práce s nimi.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/Library-shelves-bibliographies-Graz.jpg/250px-Library-shelves-bibliographies-Graz.jpg)
Původně v prvních třech stoletích našeho letopočtu, bylo slovo bibliografie chápáno jako ruční kopírování knih. Ve 12. století se začal tento pojem používat pro promyšlené skladování knih a od 17. století jde již o systém knižní evidence.
Produktem praktické bibliografie je bibliografie jakožto vedení systematického seznamu knih a dalších děl, určeného k novinářské a spisovatelské činnosti. Bibliografie je seznam knih, z něhož autor čerpal při psaní vlastního díla, je obvykle uváděna na konci knihy, také se ale může jednat o zcela samostatnou publikaci věnující se seznamu knih a jiných děl. Tyto samostatné bibliografické publikace jsou například papírové i elektronicky zpracované katalogy knihoven. Bibliografické práce jsou téměř vždy považovány za terciární zdroje.
Bibliografické práce se liší v množství detailů v závislosti na účelu a lze je obecně rozdělit do dvou kategorií: enumerativní bibliografie a analytická bibliografie.
V dřívějších dobách se bibliografie výhradně věnovala knihám, dnes může bibliografie zahrnovat časopisy, audionahrávky, filmy, obrazy i internetové stránky.
Odborný pracovník vykonávající bibliografickou činnost je bibliograf, bibliografka.
Enumerativní bibliografie
editovatEnumerativní bibliografie (též systematická, nebo kompilativní bibliografie) vede přehled v dané kategorii. Bibliografie je seznam spisů, které sdílejí společný faktor, tím může být jazyk, časové období, autor nebo jiné téma. Seznam může být kompresní, nebo selektivní. Jedním z příkladů je seznam použitých zdrojů, uváděný za prací, někdy též nazývaný reference.
Knižní bibliografie by měla obsahovat:
- Jméno autora
- Název díla
- Místo vydání
- Jméno nakladatelství
- Rok vydání
- ISBN
- Rozsah dokumentu (počet stran)
- Pořadí vydání
- V případě citace z knihy i číslo stránky, odkud bylo citováno
Příklad:
- ČORNEJ, Petr. Tajemství Českých kronik. 2. vyd. Praha: Vyšehrad, 2003. 456 s. ISBN 80-7185-590-1
Odkaz na citaci:
- RYAN, Cornelius. Poslední bitva. Praha: NLN, 1993. ISBN 80-7106-080-1, s. 313
Bibliografie mohou být uspořádány podle autora, tématu, nebo nějakého jiného systému. Bibliografie může být komentovaná, tedy obsahující i autorův komentář k danému dílu. Tyto popisy, obvykle několik vět dlouhé, poskytují přehled zdroje a popisují jeho význam. Tento typ bibliografie se liší od katalogů knihoven tím, že zahrnuje pouze konkrétní díla, nikoli soupis všech položek v knihovně.
Analytická bibliografie
editovatAnalytická bibliografie (též kritická bibliografie) studuje produkci knih. Kritickou studii literatury lze rozdělit na popisnou (též fyzickou), historickou a textovou bibliografii. Popisná bibliografie se věnuje pečlivému posouzení knihy jako fyzického objektu (velikost, formát, vazba atd.), zatímco historická bibliografie má širší pohled na souvislosti, v nichž se kniha vyrábí, zejména tisk a vydavatelství. Textová bibliografie je jiný název pro textovou kritiku.
Podle České terminologické databáze knihovnictví a informační vědy (TDKIV) je termínem analytická bibliografie označována taková bibliografie, která zpracovává obsahově ucelené a formálně oddělené části dokumentu, jakými jsou stati ve sbornících, kapitoly z knih, a především články z periodik. Příbuzným termínem v TDKIV je článková bibliografie, tedy bibliografie článků z jednotlivých periodik.
Obdobné typy bibliografie
editovatSystematické seznamy jiných než knižních médii se mohou podmínkami lišit, ale tvoří se obdobně jako klasická bibliografie:
- Diskografie – reprodukovaná hudba
- Filmografie – filmy
- Webografie (nebo webliografie) – webové stránky (první použití slova webliografie je zaznamenané v Oxfordském anglickém slovníku a datuje se od června 1995)
- Bibliografie dějin Českých zemí – databáze Historického ústavu Akademie věd ČR
Odkazy
editovatOdkazy na bibliografie
editovat- Česká literární bibliografie, výzkumná infrastruktura při Ústavu pro českou literaturu AV ČR, která se zabývá zpracováním a zprostředkováním bibliografických dat k výzkumu české literatury
- Tauchen, J. - Kazda, J., Bibliografie vybraných právnických časopisů a sborníků 1918–1989, Brno: Masarykova univerzita, 2013
Literatura
editovat- DRTINA, Jaroslav. Česká bibliografie. 1. vyd. Praha: Svaz českých knihkupců a nakladatelů, 1944. 30 s.
- LUGS, Jaroslav. Bibliografie české knihovědy. 1. vyd. Praha: Ústřední spolek českých knihovníků, 1944. 56 s.
- DRTINA, Jaroslav. Bibliographischer Katalog. Praha: Zemská a univ. knihovna, 1944. 722 s. (německy)
Oborové bibliografie
editovat- VYTLAČIL, Lukáš M. Bibliografické soupisy českých muzikologických prací v časopise Hudební věda v letech 1964–2016. In: Práce z dějin Akademie věd 9 (2017), č. 2, s. 41-62. (dostupné on-line[nedostupný zdroj])
- SCHELLE, Karel. Bibliografie učitelů Právnické fakulty Univerzity J.E. Purkyně v Brně do roku 1989. Ostrava: KEY Publishing, 2019. 272 s. Dostupné online. ISBN 978-80-7418-321-8.
Externí odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu bibliografie na Wikimedia Commons
- Bibliografie v České terminologické databázi knihovnictví a informační vědy (TDKIV)