Jesús Rafael Soto
![]() Jesús-Rafael Soto (1995) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 5 juny 1923 ![]() Ciudad Bolívar (Veneçuela) ![]() |
Mort | 14 gener 2005 ![]() 3r districte de París (França) ![]() |
Sepultura | Cementiri de Montparnasse ![]() |
Altres noms | Soto, Jesús Rafael ![]() |
Nacionalitat | Veneçolana |
Activitat | |
Lloc de treball | França ![]() |
Ocupació | pintor, escultor, joier ![]() |
Moviment | Art cinètic ![]() |
Representat per | Perrotin, Denise René i Galeria Louisa Guinness ![]() |
Participà en | |
2009 | Von Picasso bis Warhol Künstlerschmuck der Avantgarde |
novembre 2007 | Pinta Art Show (en) ![]() |
28 juny 1964 | documenta 3 |
De Calder à Koons, Bijoux d'Artistes, La Collection Idéale de Diane Venet | |
Medusa, Bijoux et tabous | |
Scultura Aurea ![]() |
|
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/41/Expo_Sevilla001.jpg/220px-Expo_Sevilla001.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Escaleras_en_Teatro_Teresa_Carre%C3%B1o.jpg/220px-Escaleras_en_Teatro_Teresa_Carre%C3%B1o.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/42/Soto_Sphere.jpg/220px-Soto_Sphere.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/CASM_1.jpg/220px-CASM_1.jpg)
Jesús Rafael Soto (Ciudad Bolívar, 5 de juny del 1923 - París, 14 de gener del 2005) fou un artista veneçolà.[1]
Biografia
[modifica]Estudià a Caracas i, en acabar la seua formació, fou nomenat director de l'Escuela de Bellas Artes de Maracaibo. Renuncià a aquest càrrec el 1950 per anar-se'n a París i conèixer de prop l'obra dels creadors d'avantguarda. A la capital francesa es deixà influir pel cubisme, per l'obra de Mondrian i per les realitzacions de Vasarely, entre alguns altres artistes, però finalment orientà la seua creació cap a l'art cinètic i òptic, corrents dels quals fou un representant destacat.[2] Una de les seues preocupacions fonamentals fou crear efectes òptics, per la qual cosa va récorrer a la superposició d'estructures, principalment reixes, les quals contribueixen a la metamorfosi de les formes a mesura que l'espectador es desplaça davant de l'obra. A aquesta tendència pertanyen algunes de les seues creacions fonamentals, com ara Dinàmica del color (1957), Escriptures (1963) i Vibracions immaterials (1965). A les seues estructures cinètiques, construïdes a partir del 1956, Soto va cercar primer de tot la representació visual del moviment. Cal esmentar en aquest terreny la decoració de l'interior de la UNESCO de París i l'obra que portà a terme per a la factoria Renault, també a París.[1]
El 1988 va realitzar l'Esfera Virtual per al Parc Olímpic d'Escultura de Seül i durant els anys noranta va mostrar el seu treball al Museu d'Art Modern de Kamakura (el Japó, 1990), al Centre Georges Pompidou de París (1993), a la Kunsthalle de Colònia (Alemanya, 1993) i al MOMA de Nova York (1993).[3]
Fou premiat a les biennals de Venècia i Sâo Paulo.[1]
En el seu honor, el govern de Veneçuela va inaugurar el Museo Jesús Soto a Ciudad Bolívar el 1973.[4]
Estil
[modifica]Soto és particularment famós pels seus penetrables: escultures dins de les quals les persones poden caminar i interactuar. Hom diu que l'art d'aquest artista és inseparable de l'observador, ja que només és complet mitjançant la il·lusió percebuda per la ment com a resultat de l'observació.[5]
Obres destacades
[modifica]- El puente (48 x 68 cm, 1946)
- Paisaje (76 x 66 cm, 1947)
- Cacharros (52 x 58 cm, 1948)
- Composition dynamique (74 x 61 cm, 1950)
- Composition dynamique (100 x 64 cm, 1951)
- Répétition optique N°2 (189 x 130 cm, 1951)
- Répétition et progression (130 x 180 cm, 1951)
- Parallèlles interférentes (120 x 120 x 6 cm, 1952)
- Progression (100 x 100 cm, 1952)
- Etude pour une série (100 x 100 cm, 1952-1953)
- Peinture sérielle (100 x 100 cm, 1952-1953)
- Métamorphose (100 x 100 cm, 1954)
- Boîte (32 x 31,7 x 15,7 cm, 1955-1964)
- Structure cinétique (40 x 40 x 30 cm, 1955)
- Harmonie transformable (100 x 40 x 100 cm, 1956)
- Dynamique de la couleur (67 x 67 x 15 cm, 1957)
- Vibraciones (70 x 127 cm, 1959)
- La tache blanche (100 x 160 cm, 1959)
- Leño azul y negro (137 x 90 x 11 cm, 1960)
- Materia y vibración (100 x 100 cm, 1961)
- Leño viejo (40 x 15 x 24 cm, 1961)
- Mural (1961)
- L'Aiguille (10 x 12 x 6,5 cm, 1961)
- Leño viejo y Condor (33 x 70 x 26 cm, 1962)
- Petite horizontale rouge et noire (51,5 x 43,5 x 14 cm, 1965)
- Vibration jaune (106 x 106 x 21 cm, 1965)
- Le petit jaune (55 x 30 cm, 1965)
- Curvas inmateriales blancas y grises (106 x 106 x 32 cm, 1965)
- Ana (34,5 x 27 cm, 1968)
- Rond sur rond (Ø 36 cm, 1968)
- Verde Hélène (60 x 60 cm, 1976)
- Círculo malva sobre rombo (102 x 102 x 28 cm, 1977)
- Escritura con verticales (54 x 70 cm, 1977)
- Color siete (62 x 62 x 16 cm, 1978)
- Gran escritura negra (250 x 600 cm, 1979)
- Negro y color (184 x 184 x 15 cm, 1980)
- Rojo central (120 x 120 cm, 1980)
- Ambivalencia en el espacio color n°27 (260 x 310 x 17 cm, 1982)
- Progression au sol Extension bleue et noire (60 x 500 x 500 cm, 1982)
- Esfera virtual amarilla (500 x 500 x 500 cm, 1983)
- Cubo de nylon (300 x 100 x 100 cm, 1984)
- Escritura N.Y. (212 x 506 cm, 1984)
- Cuadrado malva (83 x 62 cm, 1985)
- Rouge sur noir (153 x 102 cm, 1988)
- Cuadrados con banda azul (103 x 102 cm, 1988)
- Cuadrado azul con tres barras (115 x 92 x 27 cm, 1989)
- Planos y relieves (103 x 102 x 17 cm, 1990)
- Vibration ambigüe (103 x 102 cm, 1990)
- Lineal (52 x 103 cm, 1991)
- Cuadrado virtual (62 x 62 cm, 1992)
- Cube de Provence (400 x 400 x 400 cm, 1992)
- Penetrable de Tongyoung (4,50 x 4 x 10 m, 1997)
- Petit noir et bleu (29,5 x 62 x 15 cm, 1994)
- Trois cercles (39,5 x 70 x 15 cm, 1996)
- Sphère Concorde (257 x 184 x 184 cm, 1996)
- Le cercle bleu (39,5 x 70 x 15 cm, 1996)
- Outremer et noir (53 x 52x 17 cm, 1997)
- Trame et couleur (203 x 152 x 17 cm, 1997)
- Cadmio y Tes (53 x 52 x 17 cm, 1997)
- Vert et noir avec bleu (53 x 52 x 17 cm, 1997)
- Óvalo azul claro (102 x 102 x 20 cm, 1997)
- Círculo siena (102 x 102 x 17 cm, 1998)
- El cuadrado Nápoles (153 x 77 x 17 cm, 1999)
- Escritura cobalto y negra (207 x 303 x 30 cm, 2000)
- Sphère bleue de Paris (250 x 200 x 200 cm, 2000)
- Cercle bleu dans le carré (63 x 62 x 17 cm, 2000)
- Ocre jaune inférieur (63 x 62 x 17 cm, 2000)
- Gran naranja en lo alto (203 x 153 x 17 cm, 2001)
- Grand violet (203 x 152 x 17 cm, 2001)
- Ortogonal vibrante y cuadrado (103 x 103 x 17 cm, 2002)[6]
- Serigrafía sobre Espejo y Plexiglass (50 x 50 x 2,5 cm, 2005)[5]
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 1,2 Triadó, J-R.; Chilvers, Ian; Osborne, Harold; Farr, Dennis, 1996. Diccionari d'Art d'Oxford. Des del segle V aC fins a l'actualitat. Barcelona: Edicions 62. ISBN 8429742271. Pàg. 765.
- ↑ Murió Jesús Soto, maestro indiscutido del arte cinético - Clarín (castellà)
- ↑ Biografías y Vidas (castellà)
- ↑ ArtDiscover Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès) i (castellà)
- ↑ 5,0 5,1 Galería RGR+ART (castellà)
- ↑ SOTO Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine. (anglès), (castellà) i (francès)
Bibliografia
[modifica]- Ronald Alley, 1981. Catalogue of the Tate Gallery's Collection of Modern Art other than Works by British Artists. Tate Gallery and Sotheby Parke-Bernet, Londres. Pàgs. 696-697.
- Ricardo Domingo; Fernando Caralt; Francisco Gallardo, 1993. Expo '92, una aventura universal. Barcelona: Difusora internacional, S. A. ISBN 8473681819.
Enllaços externs
[modifica]- El arte óptico-cinético venezolano (castellà)
- YouTube (anglès)
- Jesus Rafael Soto | Tate (anglès)
- El movimiento en la obra de Jesús Rafael Soto llega al Pompidou de París - La Vanguardia (castellà)