Ecce homo (pel·lícula de 1918)
Aparença
Fitxa | |
---|---|
Direcció | Abel Gance ![]() |
Protagonistes | |
Producció | Louis Nalpas (en) ![]() ![]() |
Guió | Abel Gance ![]() |
Fotografia | Léonce-Henri Burel ![]() |
Productora | Film d'art ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | França ![]() |
Estrena | 1918 ![]() |
Color | en blanc i negre ![]() |
Descripció | |
Gènere | cinema mut ![]() |
![]() ![]() |
Ecce homo (també conegut com Le Soleil noir) és una pel·lícula francesa dirigida per Abel Gance el 1918, que va quedar inacabada.
Argument
[modifica]Una mena de profeta intenta consolar els homes al final de la Primera Guerra Mundial. Incomprès, està internat en un asil psiquiàtric. Per convèncer, finalment decideix utilitzar el cinema.[1]
Repartiment
[modifica]- Albert t'Serstevens : Jean Novalic
- Sylvio de Pedrelli
- Berthe Bady
- Dourga
Producció
[modifica]Aquesta pel·lícula romandrà inacabada (3 hores de presses), i Abel Gance comença la pel·lícula J'accuse.
« | Ràpidament m'adono que el meu tema és massa elevat per a tot el que m'envolta, fins i tot per als meus actors que no emeten prou radioactivitat. Em mataré molt ràpidament si continuo donant aquesta tensió sense cap objectiu. | » |
— Abel Gance[2] |
Referènces
[modifica]- ↑
PDF Élodie Tamayo. «Les évangiles de lumière d'Abel Gance : une voie pour l'inachevé». KinéTracesÉditions, février 2017..
- ↑ citat a Roger Icart. Abel Gance, ou Le Prométhée foudroyé. L'Âge d'Homme, 1983, p. 485 (Histoire et théorie du cinéma volume 6). ISBN 978-2-8251-3352-1..