Яо (риска)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Pakua_with_frame.svg/200px-Pakua_with_frame.svg.png)
Яо (кит.: 爻; піньїнь: yáo; кор. 효, хьо; яп. こう, ко) — риска, знак для складання триграм і гексаграм. Використовуються в традиційному китайському ворожінні, що базується на «Книзі перемін».
Яо поділяються на два види:
- Суцільна риска. Записується однією довго рискою
- Пунктирна риска. Записується двома короткими відрізками
.
В «Книзі перемін» та коментарях до неї ці риски називаються по різному:
Назва | Знак | Лат. | Кир. | Назва | Знак | Лат. | Кир. |
Суцільна риска ![]() |
Пунктирна риска ![]() | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
тверда | 剛 | gāng | ган | м'яка | 柔 | róu | жоу |
світла | 陽 | yáng | їнь | темна | 陰 | yīn | їнь |
дев'ятка | 九 | jiǔ | цзю | шістка | 六 | liù | лю' |
Суцільна риска уособлює тверде активне чоловіче начало, світлу та позитивну енергію ян. Пунктирна ж риска виступає символом м'якого пасивного жіночого начала, темної та негативної енергії їнь. Поєднання трьох різних рисок утворюють вісім триграм, які називаються вісім знаків:
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
---|
З триграм утворюються гексаграми, що називаються шістдесят чотири знаки.
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Також існують чотири комбінації двох рисок, які називаються чотири знаки:
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
---|
Кожна комбінація рисок, а також кожна окрема риска в такій комбінації має свою назву та тлумачення. Тлумачення починається з нижньої риски, яка називається початковою.
- (рос.) Щуцкий Ю. К. Китайская классическая «Книга Перемен»: 2-е изд., испр. и доп. / под ред. А. И. Кобзева. — Москва: Восточная литература, 1997. [Архівовано 31 грудня 2017 у Wayback Machine.]
- (яп.) 「易経」 / 丸山松幸訳, 『中国の思想』 7, 改訂増補. — 東京: 徳間書店, 1973.
- (укр.) Зиновіїва Ю. Ю. Рецепція «Книги перемін» російськими китаєзнавцями кінця XX – початку XXI ст. // Наукові записки НаУКМА - Т. 88: Теорія та історія культури. — Київ: Пульсари, 2009. — С. 36-40.