Тукан великий
Великий тукан | ||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
'
| ||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||
| ||||||||||||||
Ramphastos toco Statius Müller, 1776 | ||||||||||||||
![]() Ареал виду | ||||||||||||||
Посилання
| ||||||||||||||
|
Тукан великий[1] (Ramphastos toco) — найбільший та один з найвідоміших видів родини туканових. Ареал — центр та схід Південної Америки.
Є два визнаних підвиди:[2]
- R. t. toco — Statius Müller, 1776 Ареал: Гвіана, північ та північний схід Бразилії та південний схід Перу
- R. t. albogularis — Cabanis, 1862:Ареал: Східна та південна Бразилія, північ Болівії, Парагвай та північ Аргентини.
У великого тукана незвичайне оперення: тіло його чорне, комір, груди та верхня частина хвоста білі, а нижня частина хвоста червона. Навколо очей у нього тонка блакитна шкіра, яка оточена помаранчевою, грубшою. Але найпримітнішим у нього є гігантський жовто-помаранчевий дзьоб з червоною частиною згори та чорною плямою на кінці. Він виглядає важким, але, як і в інших туканів, порожній. Язик у цього виду майже такий же довгий, як і дзьоб, і дуже плоский. Довжина великого тукана 55-65 см, довжина дзьоба майже 20 см, вага його в середньому 700 г, таким чином він є найбільшим представником родини туканів та найбільшим дятлоподібним. Самці великого тукана більші за самок, в іншому за зовнішнім виглядом вони не відрізняються. У молодих птахів більш блідий і коротший дзьоб, ніж у дорослих. Голос цих туканів неприємний, каркаючий, з частим повтором. Іноді голосно видають клацаючий закличний звук дзьобом.
Великі тукани живляться фруктами (маракуєю та фігами), зриваючи їх з дерев, іноді комахами і навіть яйцями і пташенятами інших птахів. У неволі відомі випадки поїдання слабших особин свого виду. Довгий дзьоб використовується великими туканами для видобутку їжі у важкодоступних місцях, а також для очищення шкірки фруктів і відлякування хижаків. Зазвичай живуть парами або невеликими групами. У польоті чергують швидкі різкі помахи крил з неспішним плануванням. Розмножуються сезонно, але в різний час в залежності від регіону. Гніздо, яке зазвичай розміщують на високому дереві, складається з дупла, хоча б частина якого робиться самими птахами-батьками. Були випадки гніздування в ямах на берегах і в термітниках. Великі тукани розмножуються раз на рік. Самка відкладає зазвичай від 2 до 4 яєць через кілька днів після спарювання. Яйця насиджуються як самкою, так і самцем, пташенята вилуплюються після 17-18 днів. Птахи активно захищають себе і своє потомство.
Великі тукани поширені у східній Болівії, південно-східному Перу, північній Аргентині, східному і центральному Парагваї, східній і південній Бразилії . Невеликі популяції також зустрічаються уздовж південної Амазонки і на північ від Бразилії на узбережжі.
- ↑ Фесенко Г. В. Вітчизняна номенклатура птахів світу. — Кривий Ріг : ДІОНАТ, 2018. — 580 с. — ISBN 978-617-7553-34-1.
- ↑ IOC World Bird List 6.4. IOC World Bird List Datasets. doi:10.14344/ioc.ml.6.4. Архів оригіналу за 31 січня 2016. Процитовано 28 грудня 2017.
- Toco toucan videos [Архівовано 6 липня 2016 у Wayback Machine.] on the Internet Bird Collection
- Stamps [Архівовано 28 грудня 2017 у Wayback Machine.] (for Argentina, Bolivia, Brazil, French Guiana, Guyana, Paraguay)
- Gilbert, A. (2002). Toco Toucan (Ramphastos toco). pp. 270–271 in: del Hoyo, J., Elliott, A. & Sargatal, J. eds (2002). Handbook of Birds of the World. Vol. 7. Jacamars to Woodpeckers. Lynx Edicions, Barcelona. ISBN 84-87334-37-7
- Restall, R., Rodner, C. & Lentino, M. (2006). Birds of Northern South America — An Identification Guide. Christopher Helm, London. ISBN 0-7136-7242-0
- Short, L. & Horne, J. (2001). Toucans, Barbets and Honeyguides. Oxford University Press, London. ISBN 0-19-854666-1
- Sick, H. (1993). Birds of Brazil — A Natural History. Princeton University Press, West Sussex. ISBN 0-691-08569-2