Монокіні
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/Rudi_Gernreich_c.1964_monokini%2C_exhibited_at_%27The_Vulgar%27_at_Modemuseum_Hasselt_2018.jpg/220px-Rudi_Gernreich_c.1964_monokini%2C_exhibited_at_%27The_Vulgar%27_at_Modemuseum_Hasselt_2018.jpg)
Монокі́ні (англ. monokini) — різновид жіночого купального костюму, що складається тільки з одного елемента. Первісно так називався вид купальника, який залишав груди відкритими. Зараз цим словом також називають як суцільний купальник з вирізом попереду, так і жіночий купальник з одних плавок. Слово monokini утворене від bikini, де початкове bi- внаслідок регресивної деривації переосмислене як приставка зі значенням «подвійний»[1] (від лат. bis): із заміною її на mono- — «одинарний» (від дав.-гр. μόνος)[2].
Деякі виробники і продавці вживають щодо сучасних монокіні такі терміни, як «купальник топлес» (topless swimsuit), «бікіні топлес» (topless bikini)[3] чи «унікіні» (unikini)[4].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Condor_Club_North_Beach1973.jpg/220px-Condor_Club_North_Beach1973.jpg)
Перший зразок монокіні розробив американський модельєр німецького походження Руді Гернрайх у 1964 році. Він складався з короткого обтяжного низу, що звужувався від стегон до талії[5], і двох бретель[6]. Монокіні не закривало груди, бо нижня частина доходила тільки до ділянки діафрагми, а бретелі проходили між грудьми, йшли через плечі й спускалися донизу, де з'єднувалися з низом[7]. Монокіні Гернрайха став першим жіночим купальником «топлес»[8][9]. Деякі вважають, що сміливий дизайн Гернрайха поклав початок сексуальній революції[9], чи був принаймні, одним з її символів[10].
Гернрайх розробив свій купальник у знак протесту проти суспільства, що придушує свободу вияву. Первісно він не мав наміру його комерційного виробництва[11], але Сьюзан Керленд з журналу Look умовила його зробити монокіні доступним широкій публіці. Коли перша фотографія купальника, який демонструвала модель Пеггі Моффітт, з'явилася 3 червня 1964 р. у журналі мод Women's Wear Daily (фотограф Вільям Клекстон)[12], це принесло багато суперечливих відгуків у США і в інших країнах. Гернрайх продав близько 3 000 одиниць продукції, але тільки в двох з них покупниці наважилися показатися на публіці. Перше монокіні надягла публічно Керол Дода 22 червня 1964 р. у сан-франциському нічному клубі «Кондор» (упровадивши тим самим еру клубного топлес у Сполучених Штатах), у другому з'явилася модель Тоні Лі Шеллі в липні 1964 на пляжі в Чикаго (вона була затримана поліцією).
У 1985 році Моффітт повідомила, що в 1964 році їй пропонували 17 тисяч доларів (що відповідає 134 000 за курсом 2017 р.) за право опублікувати в журналі Playboy її фотографію у монокіні топлес, зроблену В. Клекстоном. Але вона відмовилась. «Я відкинула пропозицію як щось немислиме. І я хочу експлуатувати жінок не більш, ніж я хотіла цього в 1964-му. Моє рішення не змінилось. Це вбрання поки ще пов'язане зі свободою, а не з виставлянням» (I turned it down as unthinkable. And I don't want to exploit women any more now than I did in 1964. The statement hasn't changed. The suit still is about freedom and not display)[13].
Топлес досяг піку популярності протягом 1970-х. На початку 1980-х поширюється варіант монокіні, що являє собою нижню частину бікіні — одні плавки без бюстгальтера (вони також називаються унікіні)[14]. У 2010-х дизайнери продовжують розробляти монокіні з відкритими грудьми, призначені для хатнього носіння чи для пляжів, де топлес дозволений[5].
Більшість сучасних моделей монокіні не схожі на купальний костюм Гернрайха: це суцільний купальник, який закриває груди жінки, але як правило, з широкими вирізами[15] по боках, на спині і попереду. Верх і низ з'єднані смугами тканини, джгутами, ланцюжками, шнурами. Ззаду монокіні має вигляд двоскладеного бікіні. Дизайн робить ставку не на функціональність, але на естетику[16]. Деякі варіанти включають задню частину в стилі G-стрингів, інші пропонують повне закриття сідниць.
У 1985 році, за чотири тижні до смерті, Гернрайх представив менш відомий купальник «пубікіні» (pubikini). Цей купальний костюм складався з одних дуже маленьких плавок, що залишали відкритим лобок (mons pubis)[17][18][19]. Виконані в стилі трусів-тонг, V-подібної форми[20], спереду вони мали тільки вузьку смужку тканини, відкриваючи лобкове волосся[21][22]. Пубікіні описували як «родзинку серед купальників», яка давала повну свободу людському тілу[23].
- ↑ Burridge, Kate (2004). Blooming English. Cambridge University Press. с. 153. ISBN 0521548322. Архів оригіналу за 29 січня 2018.
{{cite book}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Gurmit Singh; Ishtla Singh (2013). The History of English. Routledge. с. 13—14. ISBN 9781444119244. Архів оригіналу за 22 грудня 2016.
{{cite book}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Monokini. Архів оригіналу за 18 August 2015. Процитовано 20 серпня 2015.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Bikini Science. Bikini Science. Архів оригіналу за 27 січня 2018. Процитовано 27 січня 2018.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ а б Bikini Styles: Monokini. Everything Bikini. 2005. Архів оригіналу за 29 липня 2012. Процитовано 13 січня 2013.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Monokini. Free Dictionary. Архів оригіналу за 15 вересня 2015. Процитовано 20 серпня 2015.
- ↑ Nangle, Eleanore (10 червня 1964). Topless Swimsuit Causes Commotion. Chicago Tribute. Архів оригіналу за 14 September 2015. Процитовано 20 серпня 2015.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Rosebush, Judson. Peggy Moffitt Topless Maillot in Studio. Bikini Science. Архів оригіналу за 27 січня 2018. Процитовано 27 січня 2018.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ а б Alac, Patrik (2012). Bikini Story. Parkstone International. с. 68. ISBN 1780429517. Архів оригіналу за 29 січня 2018.
{{cite book}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Fit Celebrates the Substance of Style. Elle. 5 липня 2009. Архів оригіналу за 24 September 2015. Процитовано 23 серпня 2015.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Bay, Cody (16 червня 2010). The Story Behind the Lines. Архів оригіналу за 4 July 2013. Процитовано 22 січня 2013.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ The Rudi Gernreich Book. Архів оригіналу за 10 березня 2014. Процитовано 11 січня 2013.
- ↑ Levine, Bettijane (2 серпня 1985). Commentary: Retrospective Keeps Alive the Gernreich Genius for Controversy. Los Angeles Times. Архів оригіналу за 6 March 2016. Процитовано 20 жовтня 2015.
{{cite news}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Maynard, Margaret (2001). Out of Line. Sydney, New South Wales, Australia: University of New South Wales Press. с. 156. ISBN 0868405159.
- ↑ Monokini. LoveToKnow. Архів оригіналу за 3 грудня 2006. Процитовано 7 грудня 2008.
- ↑ Wexler, Kathryn (17 липня 2007). Swimsuit trends for next spring. The Miami Herald. Процитовано 7 грудня 2008.
- ↑ Portraits: Photographs from Europe and America (2004) Klaus Honnef, Helmut Newton and Carol Squiers. page 21, Schirmer, ISBN 382960131X
- ↑ Cathy Horn, «Rudi Revisited», The Washington Post, November 17, 1991, page 3
- ↑ Elizabeth Gunther Stewart, Paula Spencer & Dawn Danby, The V Book: A Doctor's Guide to Complete Vulvovaginal Health (2002), page 104, Bantam Books, ISBN 0-553-38114-8
- ↑ Ellen Shultz, ред. (1986). Recent acquisitions: A Selection, 1985-1986. New York: Metropolitan Museum of Art. с. 48. ISBN 978-0870994784.
- ↑ overzero.com. Metroland. Metroland. Архів оригіналу за 29 липня 2012. Процитовано 12 листопада 2012.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ Elizabeth Gunther Stewart, Paula Spencer and Dawn Danby, The V Book, page 104, Bantam Books, 2002, ISBN 0553381148
- ↑ Catalog adds options for overweight girls [Архівовано 4 серпня 2020 у Wayback Machine.], Denver Post, 1992-01-02