Йомен
![]() | Ця стаття є сирим перекладом з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. (січень 2021) |
Йомени, йоменри (англ. Yeomen, Yeomanry) — в феодальній Англії, особисто вільні дрібні землевласники, які самостійно обробляють землю (на відміну від джентрі).
Варіанти етимології, походження
[ред. | ред. код]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/42/Grose-Francis-Yeomen-of-the-Guard-Attending-Queen-Elizabeth-1812.jpg/250px-Grose-Francis-Yeomen-of-the-Guard-Attending-Queen-Elizabeth-1812.jpg)
Термін «Йомен» відрізняється відомою невизначеністю. Вважається, що в усній формі слово має походження з раннього Середньовіччя, а в текстах знаходять згадки починаючи з дванадцятого століття. Перші згадки про «Йомен» знаходять в англо-німецько-скандинавському епосі Беовульф, створення якого датується VII-VIII століттям.
Для пояснення походження йео було запропоновано дві можливі етимології.
За версією Оксфордського словника англійської мови (OED), слово «Йомен» — це трансформований «young men» («янгмен»). У ранньофеодальної стратифікації — це особисто вільна людина, але, тим не менш (і для світосприйняття соціуму Середньовіччя це цілком несуперечливо), народжений (або просто потрапив) в прошарок servant-ів — особистих слуг лицаря, феодала. Servants,sergeants(серванти, сержанти — озброєні слуги) за статусом перебували десь між esquire (есквайром) — буквально, озброєний слуга «що носить щит», «щитоносець», і page (пажом) — спочатку, просто «грубий, сільський», пізніше — «розсильний», «хлопчик на побігеньках».
За другою версією від «Етимологічного словника Чемберса» (CDE) етимологія є реконструктом можливого староанглійського слова, *ġēamann, від якого, можливо, походить yeoman (йомен). Реконструйоване слово є складним словом, утвореним з кореня ġē, ġēa (район, область) + mann (людина). Для подальшого зміцнення їхньої етимології CDE порівнює їх реконструйоване слово зі старофризьким gāman (селянин) і сучасною західнофризькою gea, goa, нідерландською gouw, німецька Gau (район, область).
Порівнюючи простішу та більш повну етимологію OED з етимологією CDE, сучасні лінгвісти висловили незадоволення версією CDE.
Починаючи з періоду нормандського завоювання Англії в XI столітті, і навіть раніше, соціальний статус індивідуума дуже жорстко прив'язується до кількості і ступеня володіння землею. І саме поняття «йомена» починаючи з темних віків позначає людину, яка володіє своїм наділом по праву фригольда, копігольда чи оренди.
Безумовно, ядро йоменів становили вільні селяни-фрігольдери (англ. free-holders — «вільні тримачі») середньовічного манора (див. фригольд). Однак далеко не всі Йомени володіли землею, що не заважало їм належати до свого класу. Вони були «сервантами» в замках феодалів, але не рівня простій прислузі, а скоріше рівня «мажордомам», «інтендантам». Хоча в цілому клас йоменів, згідно з раннім англо-саксонським законодавством, визначається як «аристократичне» селянство.
Прощарок йоменів, залишаючись дуже розмитим, згідно з книгою судного дня — першим серйозним документальним джерелом, складався у своєрідний середній клас ранньофеодальної Англії. Верхні шари йоменства піднімалися до рівня дрібного дворянства, нижчі шари залишалися просто селянами. При цьому, хоч і в різній формі, всі Йомени перебували в маноріальній (помісної) службі при королі або великому феодалі.
Але, і це принципово важливо, весь клас йоменів був класом особисто вільних людей.
За часів хрестових походів, Йоменами почали називати молодих озброєних слуг, підручних, які нерідко самі ставали вершниками в оточенні лицаря що більш точно відображало їх статус і відрізняло їх, наприклад, від тих же пажів.
Підсумовуючи, можна сказати, що до кінця періоду раннього Середньовіччя, «йоментрі» оформилися у стан, трьома невід'ємними атрибутами якого стали:особиста свобода — незакріпаченість — у протилежність коттаріям, вілланам, Керлам),озброєність,земельну ділянку, як правило, в приватному володінні.
Йомени як піших лучників (див. статтю Англійський довгий лук) залучали до служби в королівській армії. Особливо вони добре зарекомендували себе під час Столітньої війни.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/20/Death_of_the_Kingmaker_%28LIFE%29.jpg/220px-Death_of_the_Kingmaker_%28LIFE%29.jpg)
За часів Генріха VII, в 1485 у, з них було сформовано гвардійський корпус. Тоді йшла війна червоної та білої троянди. Загін йоменів, через десятиліття перетворився в корпус, відчайдушно бився в битві «При Босворті» і заслужив честь стати «Загоном особистих королівських охоронців»The Queen's Body Guard of the Yeomen of the Guard. Йомени цього корпусу дійшли до наших часів у вигляді легендарных «м'ясоїдів» (beefeaters) — придвірних і наглядачів Тауерської Вежі.
До XV століття у термін «Йомени» поширився на всіх селян, які ведуть самостійне господарство, незалежно від юридичного статусу їх власника.[1] В умовах подальшого розвитку товарно-грошових відносин прошарок йоменрі став розмиватися, поляризуватись на заможну верхівку і сільську бідноту. Проте аж до середини XVII століття Йомени становили основну масу англійського селянства.
З йоменів вийшли Вільям Шекспір і Ісаак Ньютон.
За часів англійської Громадянської війни Йомени стали соціальною базою парламентської армії.[2]. Сторіччя, що послідувало за революцією, і подальший розвиток капіталістичних відносин, призвели до майже повного зникнення йоменів з історичної арени. Проте сам термін зберігся в назві іррегулярних військових частин добровольців (наприклад, Імперські Йоменрі [Архівовано 21 серпня 2010 у Wayback Machine.])
- ↑ Йомени. (Військово-історичний словник). Архів оригіналу за 7 листопада 2011. Процитовано 6 березня 2011.
- ↑ ВІЙСЬКОВА ЛІТЕРАТУРА — Військова думка — Разін Є. А. Історія військового мистецтва XVI—XVII ст. Архів оригіналу за 4 квітня 2011. Процитовано 6 березня 2011.
|