Долгопрудний
Місто Долгопрудний | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
![]() | |||||
Країна | ![]() | ||||
Суб'єкт Російської Федерації | Московська область | ||||
Муніципальний район | Міський округ Долгопрудний | ||||
Код ЗКАТУ: | 46416 | ||||
Код ЗКТМО: | 46716000001 | ||||
Основні дані | |||||
Час заснування | 1931 | ||||
Статус міста | 1957 | ||||
Населення | ▲ 84 429 | ||||
Площа | 30,74 км² | ||||
Поштовий індекс | 141700 | ||||
Телефонний код | +7 495,498 | ||||
Географічні координати: | 55°56′ пн. ш. 37°30′ сх. д. / 55.933° пн. ш. 37.500° сх. д.Координати: 55°56′ пн. ш. 37°30′ сх. д. / 55.933° пн. ш. 37.500° сх. д. | ||||
Часовий пояс | +3 | ||||
Катойконіми | долгопрудненці, долгопрудненець | ||||
Влада | |||||
Вебсторінка | dolgoprudny.com | ||||
Голова адміністрації | Троїцький Олег Іванович | ||||
Мапа | |||||
| |||||
|
Долгопру́дний (рос. Долгопрудный) — місто обласного підпорядкування у Московській області Росії, розташоване за 18 км на північ залізницею від Савеловського вокзалу міста Москва на річці Клязьма. Примикає до Москви на півночі, до Хімок на північному сході і до Північного району Москви на заході; з півночі і заходу обмежено каналом імені Москви. У адміністративне підпорядкування міста включені селища Хлєбниково, Павельцево, Шереметьєвський, що розташовані на півночі за каналом імені Москви.
Населення (2010) — 84,4 тис. чол. (1938 — 8 тис., 1970 — 53 тис., 1991 — 71,1 тис., 2004 — 74 тис.)
У Долгопрудному знаходиться Московський фізико-технічний інститут, Долгопрудненське ПАТП ГУП МО «Мострансавто», підприємства машинобудівної (судноремонтний завод), хімічної (завод тонкого органічного синтезу), оборонної галузей, а також переробні та будівельні підприємства (Московський каменеобробний комбінат (МКК), цегельний завод тощо) Фабрика театральних приладдя. На залізниці Москва — Савелово у міській межі розташовані платформи Новодачна, Долгопрудна, Водники, Хлєбниково, Шереметьєвська.
У місті діють театр «Місто», історико-художній музей, кабельне телебачення.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/Coat_of_Arms_of_Dolgoprudny_%28Moscow_oblast%29_%281982_1997%29.png/100px-Coat_of_Arms_of_Dolgoprudny_%28Moscow_oblast%29_%281982_1997%29.png)
Назва міста походить від назви залізничної платформи Долгопрудний, яка, у свою чергу, походить від рос. Долгого пруда («довгого ставка»), що знаходиться неподалік.
Робітниче селище «Дирижаблестрой» («Дирижаблебуд») було засноване в 1931 році на базі центру з будівництва дирижаблів і Московського дирижаблепорту. 5 травня 1932 дирижаблебудівельний комбінат почав роботу, а вже 7 листопада того ж року побудований на ньому дирижабль брав участь у параді на Красній площі. У 1930-ті роки протягом п'яти років на комбінаті працював видатний дирижаблебудівельник Умберто Нобіле. У 1935 році Дирижаблестрой отримав статус робочого селища. У 1938 року селище було перейменовано у Долгопрудний. Будівництво дирижаблів було припинено. У 1940 році у Долгопрудному розпочала роботу Центральна аерологічна обсерваторія.
25 листопада 1946 року вийшла постанова Ради Міністрів СРСР про створення в Долгопрудному фізико-технічного факультету Московського державного університету імені М. В. Ломоносова, який з 17 березня 1951 року був перетворений у Московський фізико-технічний інститут.
У 1953 році Долгопрудний став центром Красно-Полянського району, у 1957 року отримав статус міста районного підпорядкування. Після цього тут активізувалося житлове та культурно-побутове будівництво. У 1963 році Долгопрудний був віднесений до категорії міст обласного підпорядкування (у міську межу включені села Гнилуша, Котово, Щапова і Лихачово).
На східній околиці міста — ансамбль колишньої садиби Виноградово (XVII—XX століття), яка належала Г. Г. Пушкіну, А. І. Глібову, А. І. Бенкендорфу, Е. М. Банзая. У комплексі садиби — церква Володимирської Божої Матері (XVIII століття, приписується М. Казакову), будинок Банзая (1913 р., арх. Рильський), будинок Германа (1914 р., арх. Рильський, покинутий), кінний двір, клуб-кінематограф, обори, льодовня, гребля, ворота.
У межах міста — садиба Мисове (XIX століття).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/Church_of_the_Theotokos_of_Kazan_%28Dolgoprudny%29_03.jpg/220px-Church_of_the_Theotokos_of_Kazan_%28Dolgoprudny%29_03.jpg)
- Храм Казанської Ікони Божої Матері (2003)
- Храм Преображення Господнього (2006)
- Храм Георгія Побідоносця (1774)
- Храм Спаса Нерукотворного (1684)
Мікрорайони
- Старе місто (Дирижаблестрой)
- Гранітний
- Лихачово
- Гнилуша
- Котово
- Водники
- Виноградовські гірки
- Щапова
- Хлєбниково
- Павельцево
- Нафтобаза
- Шереметьєвський
- Центральний
- ДОКСА — одне з найстаріших підприємств Спецбуду Росії.
- Долгопрудненському хімічний завод тонкого органічного синтезу
- ФГУП ГНЦ РФ «НИОПИК» — Науково-дослідний інститут органічних напівпродуктів та барвників з досвідченим заводом
- ВАТ «ДНПП» — Долгопрудненському науково-виробниче підприємство (раніше — Долгопрудненському машинобудівний завод — ДМЗ)
- ФГУП «ДКБА» — Долгопрудненському конструкторське бюро автоматики
- ВАТ «Хлебниковський машинобудівної-судноремонтний завод»
- ВАТ «Московський каменеобробний комбінат», бувши. МКК — заснований у 1937 як гранітний завод з виготовлення облицювальних матеріалів з натурального каменю (граніта, мармура і вапняка) для набережних, шлюзів та інших споруд каналу Москва-Волга
- Завод нестандартних дерев'яних конструкцій
- Винний завод
- Фабрика театральних приладдя СТД РФ
- «Андріївські кондитерські майстерні» — бувши. Долгопрудненському горпіщекомбінат
- ВАТ «Хлєбниковський цегельний завод»
- Бетас — асфальто-бетонний завод
- Агрофірма «Радгосп „Червона нива“»
- У місті Москві є: Долгопрудненське шосе, Долгопрудна алея і Долгопрудна вулиця.
Вулиця Долгопрудна є в містах:
- Воркута, у мкр. Промисловий
- Волгоград
- Дунькіна дєрєвня — невеликий занедбаний парк між будинками по вулиці Спортивна і Ліхачовському шосе . До 1976 року тут стояли близько десяти приватних будиночків, фундаменти та садові дерева яких збереглися досі.
У 1934 тут на пустирі Харитонов Ілля Борисович (1909—1986) побудував сарай для господарських потреб. Ілля працював у ВОХР — охороняв в'язнів — «каналоармейцев», які будували канал Москва — Волга (Канал імені Москви). Проживав він з дружиною Євдокією Іллівною (Дуня) (1911—2001) у тісній комнатенках, яку знімав у селі неподалік. Побудований на пустирі сарай він утеплив, і з зими 1934—1935 року сім'я почала жити в ньому. Тут було набагато затишніше, ніж у кімнатку, та й платити не треба було. Приклад виявився заразливим, і незабаром деякі сім'ї (Єфімова, Балабченкови) стали будувати будиночки поблизу (природно, ніякого дозволу на будівництво ніхто з них не отримував). У народі цей «самобуд» називали селищем ВОХР, або «Дунькіною дєрєвнею». Пізніше це поселення отримало поштову адресу — вулиця Садова, а в будинку № 5 жила бабця Дуня. У 1974 році жителі «Дунькіної дєрєвні» почали переїжджати у квартири побудованих поряд будинків, а у 1976 році останній житель виїхав і поселення було ліквідовано.
- Популярна в першій половині 1990-х років група «Дюна» утворилася саме у місті Долгопрудном.
- Популярна співачка Марина Хлєбникова. Факт — Перед початком своєї кар'єри співачки працювала на заводі ДМЗ;
- Аронова Марія Валеріївна Популярна актриса театру і кіно. (Проживає у Долгопрудном);
- Наталія Андрейченко (актриса) жила на вул. Першотравневій, 46 до закінчення інституту;
- Ігор Саруханов (співак і композитор). Народився, виріс і жив у Долгопрудном. Нині живе у Москві;
- Ошеров Дмитро Володимирович (актор театру ім. Мосради і кіно);
- Віктор Рибін, соліст групи «Дюна», проживає у Долгопрудном;
- Наталія Сенчукова, співачка, дружина Віктора Рибіна;
- Олександр Пишний, телеведучий СТС і шоу-мен. Проживає у Долгопрудном;
- Катіна Ася Микитівна. Начальник управління культури міста протягом кількох десятків років. Рідна бабуся Олени Катіной, солістки групи «Тату».
Глазунов, Василь Опанасович — перший командувач ВДВ, генерал- лейтенант (проживав з 1955 по 1967 р.);
Виноградов Олексій Геннадійович — танкіст, майор (проживав з 1960 по 1988 р.);
Гастелло Микола Францевич — знаменитий льотчик, капітан (проживав з 1930 по 1932 р.);
Герасимов Михайло Миколайович — офіцер-зв'язківець, майор, депутат міськради (проживав з 1961 по 2003 г .);
Горбунов Олексій Матвійович — льотчик, генерал-майор авіації (проживав з 1935 по 1939 р.) ;
Долгов Петро Іванович — випробувач парашутів, полковник ВДВ (проживав з 1949 по 1962 р.);
Зорін Олексій Іванович — розвідник, гв.младшій лейтенант (проживав з 1938 по 1942 р.) ;
Кисельов Степан Васильович — був зам начальника хлєбниковського військового госпіталю, полковник (проживав з 1961 по 1995 г .);
Луценко Петро Степанович — учасник боїв за Дніпро, гв.полковнік (проживав з 1952 по 1966 р.);
Пацаєв Віктор Іванович — радянський космонавт (проживав з 1955 по 1971 р.);
Собінов Василь Васильович — льотчик, лейтенант (проживав з 1940 по 1941 р.);
Ушаков Степан Лаврентійович — розвідник, молодший лейтенант (проживав з 1947 по 1965 р.).
- Баковський виправно-трудовий табір (ув'язнені — будівельники об'єктів у місті в середині 1950-х)
- Глибока виїмка
- Міста Підмосков'я. Кн. 1. — М.: Московський робітник, 1979. — 640 с., Іл. — 35 000 екз. (рос.)
- Офіційний сайт адміністрації [Архівовано 26 грудня 2015 у Wayback Machine.]
- Храми міста Долгопрудний [Архівовано 12 вересня 2013 у Wayback Machine.]
- # _Toc104706614 Про Героїв Радянського союзу проживали в Долгопрудном[недоступне посилання з квітня 2019]
|