Билдербершка група
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Bilderberg_-_Oosterbeek.jpg/300px-Bilderberg_-_Oosterbeek.jpg)
Билдербершка група или Билдербершки скуп је незванични годишњи састанак затвореног типа са око 200 гостију, од којих већину представљају утицајне особе на пољу предузетништва, медија и политике. Елитна група се састаје сваке године на другом месту у луксузним хотелима или ресторанима широм света, обично у Европи или Канади — једном у сваких пет година у САД, најчешће почетком јуна, састанци су затворени за јавност.
Састанцима је председавао принц Бернхард од Холандије до 1975. Тренутни председавајући је француски бизнисмен Хенри де Кастри. Од 1954. године, састанак се одржава сваке године осим 1976. године, када је отказан због скандала око подмићивања Локхида у које је умешан принц Бернхард,[1] и 2020. и 2021. године због пандемије Ковида-19.
Организација
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/82/Bilderberg_Attendees.png/250px-Bilderberg_Attendees.png)
Билдерберг је неформална организација политичара, представника војноиндустријског сектора, банкара, пословних људи. Штаб Билдерберга се формално налази у Хагу.
Историја
[уреди | уреди извор]Прва конференција одржана је у хотелу Билдерберг (Хотел де Билдерберг) у Остербеку, Холандија, од 29. до 31. маја 1954. године.[2][3] Од хотела је потекло име како групи тако и „Билдерберцима” који учествују у њеним активностима. Хотел се налази на мирној локацији, отприлике 7 km западно од града Арнема.[4] Власник је и њиме управља хотелски ланац Билдерберг, који има 12 хотела и локација за догађаје у Холандији и један хотел у Немачкој.[5] У време конференције 1954. био је то породични хотел средње величине.[4]
Конференцију је покренуло неколико људи, укључујући пољског политичара у егзилу Јозефа Ретингера који је, забринут због раста антиамериканизма у западној Европи, предложио међународну конференцију на којој би се окупили лидери европских земаља и Сједињених Држава са циљем промовисања атлантизма — бољег разумевања између култура Сједињених Држава и Западне Европе ради подстицања сарадње на политичким, економским и одбрамбеним питањима.[6][7]
Ретингер се обратио холандском принцу Бернхарду[8] који је пристао да промовише ту идеју, заједно са бившим белгијским премијером Полом ван Зеландом и тадашњим шефом Унилевера Полом Рајкенсом. Бернхард је заузврат контактирао Волтера Бедела Смита, тадашњег шефа CIA, који је замолио саветника Ајзенхауера Чарлса Дагласа Џексона да се позабави овим предлогом.[9] Листа гостију је требало да буде састављена позивањем по два учесника из сваке нације, по један да заступа „конзервативно“ и „либерално“ становиште.[7] На првој конференцији присуствовало је педесет делегата из 11 земаља западне Европе, заједно са 11 Американаца.[10]
Успех састанка навео је организаторе да организују годишњу конференцију. Основан је стални управни одбор са Ретингером именованим за сталног секретара. Поред организовања конференције, управни одбор је такође водио регистар имена учесника и контакт података са циљем стварања неформалне мреже појединаца који би могли да се обрате једни другима у приватном својству.[11] Конференције су одржане у Француској, Немачкој и Данској у наредне три године. Године 1957. одржана је прва америчка конференција на острву Сент Симонс у Џорџији, са 30.000 долара из Форд фондације. Фондација је такође обезбедила средства за конференције 1959. и 1963. године.[9]
Скупови
[уреди | уреди извор]Први Билдербершки скуп је одржан у хотелу Билдерберг у Холандији од 29. до 31. маја 1954. године на иницијативу холандског принца Бернара.
Од 14. до 16. маја 2009. године одржан је 57. по реду састанак групе Билдерберг у Палати Астир у Атини, Грчка.[12]
Од 7. до 10. јуна 2010. у хотелу Долце у Сиџесу, Шпанија одржан је 58. по реду састанак групе Билдерберг.[13]
Од 9. до 12. јуна 2011. у швајцарском граду Санкт Морицу.[14]
Учесници
[уреди | уреди извор]Учесници су између 120 и 150 људи, укључујући политичке лидере, стручњаке из индустрије, финансија, академске заједнице и [media (communication)[|медија]].[6] Око две трећине учесника долази из Европе, а остатак из Северне Америке; једна трећина из политике и владе, а остатак из других области.[6][3] Историјски гледано, листе учесника су биле пондерисане према банкарима, политичарима, директорима великих предузећа[15] и члановима одбора великих корпорација којима се јавно тргује, укључујући конгломератну холдинг компанију Инвестор АБ у власништву Валенберга и друге мултинационалне компаније у власништву Валенберга као што су Ериксон и ABB, IBM, Ксерок, Royal Dutch Shell, Нокија и Дајмлер.[16] Шефови држава, укључујући бившег шпанског краља Хуана Карлоса I и бившу краљицу Холандије Беатрикс, присуствовали су састанцима.[16][17] Један извор повезан са групом рекао је за The Daily Telegraph 2013. да се други појединци, чија имена нису јавно објављена, понекад појаве „само за један дан“ на састанцима групе.[18]
Банкар и индустријалац Маркус Валенберг млађи био је члан управног одбора и присуствовао је састанку двадесет два пута од 1950-их до 1981. године, годину дана пре његове смрти. Његов унук Маркус Валенберг присуствовао је осам пута, а његов други унук, Џејкоб Валенберг, седамнаест пута.[19]
Види још
[уреди | уреди извор]Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „U. S. TO URGE PACT IN U. N. TO COMBAT CORPORATE BRIBES”. The New York Times (на језику: енглески). 1976-03-06. ISSN 0362-4331. Приступљено 2022-06-08.
- ^ Atlas Obscura, "Hotel de Bilderberg"
- ^ а б „Bilderberg mystery: Why do people believe in cabals?”. BBC News. 7. 6. 2011. Архивирано из оригинала 10. 6. 2011. г. Приступљено 14. 6. 2011.
- ^ а б Gijswijt, Thomas, W., Informal Alliance: The Bilderberg Group and Transatlantic Relations during the Cold War, 1952–1968 (2018), Routledge. "The Hotel de Bilderberg was a medium-sized family-run hotel, chosen mainly for its quiet and remote location in the forests of the eastern Netherlands. It was not a particularly fancy hotel...but security was relatively easy to maintain since there was only one access road."
- ^ Bilderberg hotels
- ^ а б в „About Bilderberg Meetings”. Bilderberg Meetings the Official Website. Архивирано из оригинала 17. 04. 2020. г. Приступљено 12. 7. 2018.
- ^ а б Hatch, Alden (1962). „The Hôtel de Bilderberg”. HRH Prince Bernhard of the Netherlands: An authorized biography. London: Harrap. OCLC 2359663. „The idea was to get two people from each country who would give the conservative and liberal slant”
- ^ „Japan–US Relations – Past, Present and Future”. Daily Yomiuri. 8. 12. 1991. „Rockefeller: The idea (of creating the Trilateral Commission) was incorporated in a speech that I made in the spring of 1972 for the benefit of some industrial forums that the Chase held in different cities around Europe, … Then Zbig (Zbig Brzezinski) and I both attended a meeting of the Bilderberg Group … and was shot down in flames. There was very little enthusiasm for the idea. I think they felt that they had a very congenial group, and they didn't want to have it interfered with by another element that would—I don't know what they thought, but in any case, they were not in favor.”
- ^ а б Aubourg, Valerie (јун 2003). „Organizing Atlanticism: the Bilderberg Group and the Atlantic Institute 1952–63”. Intelligence & National Security. 18 (2): 92—105. S2CID 153892953. doi:10.1080/02684520412331306760.
- ^ Rockefeller, David (2002). Memoirs. New York: Random House. стр. 412. ISBN 978-0679405887.
- ^ Hatch, Alden (1962). „The Hôtel de Bilderberg”. HRH Prince Bernhard of the Netherlands: An authorized biography. London: Harrap. OCLC 2359663. „anybody who has ever been to a Bilderberg Conference should be able to feel that he can, in a private capacity, call on any former member he has met”
- ^ „Архивирана копија”. Архивирано из оригинала 13. 04. 2009. г. Приступљено 19. 06. 2010.
- ^ „Bilderberg 2010: Plutocracy with palm trees”. www.guardian.co.uk.
- ^ „Bilderberg ubrzava Srbiji evro-atlantski put”. novosti.rs.
- ^ Moorehead, Caroline (18. 4. 1977). „An exclusive club, perhaps without power, but certainly with influence: The Bilderberg group”. The Times. London.
- ^ а б „Bilderberg Meeting of 1997 Assembles” (Саопштење). PR Newswire. 13. 6. 1997. Архивирано из оригинала 30. 4. 2011. г.
- ^ Oliver, Mark (4. 6. 2004). „The Bilderberg group”. The Guardian. London.
- ^ "Bilderberg Group? No conspiracy, just the most influential group in the world". The Daily Telegraph (London). 6 June 2013. Retrieved 6 June 2013.
- ^ Karl, Hellberg (11. 8. 2018). „Bilderberggruppen och Wallenberg bakom selekteringen av svenskt regeringsstyre sedan 1950-talet”. Newsvoice.
Извори
[уреди | уреди извор]- Ronson, Jon (2001). Them: Adventures with Extremists. London: Picador. ISBN 978-0330375467.
- Eringer, Robert (1980). The Global Manipulators. Bristol, England: Pentacle Books. OCLC 26551991.
- Estulin, Daniel (2007). The True Story of the Bilderberg Group. Oregon: Trine Day. ISBN 978-0977795345.
- Gijswijt, Thomas W. (2019). Informal Alliance: The Bilderberg Group And Transatlantic Relations During The Cold War, 1952–1968. London: Routledgey. ISBN 978-0815396741.
- Hodapp, Christopher; Alice Von Kannon (2008). Conspiracy Theories & Secret Societies For Dummies. Hoboken, NJ: Wiley. ISBN 978-0470184080.
- Richardson, Ian N.; Andrew P. Kakabadse; Nada K. Kakabadse (2011). Bilderberg People: Elite power and consensus in world affairs. Hoboken, NJ: Routledge. ISBN 978-0415576352.
- Klimczuk, Stephen; Gerald Warner (2010). Secret Places, Hidden Sanctuaries: Uncovering Mysterious Sites, Symbols and Societies. Sterling. ISBN 978-1402762079.
- Retinger, J.H (август 1956). The bilderberg group. – A short essay on the origins of the group
- Данијел Естулин, Клуб Билдерберг.
- Bilderberg meetings Chantilly, Virginia, USA, 31 May-3 June 2012 Архивирано на сајту Wayback Machine (25. јун 2012)
- Bilderberg 2012 Yilinin Katilimci Listesi Архивирано на сајту Wayback Machine (8. јун 2012)
- „Bilderberg Meetings Chantilly, Virginia 5–8 June 2008”. Bilderberg Meetings. Архивирано из оригинала 16. 1. 2013. г. Приступљено 11. 10. 2012.
- „Archived copy”. Архивирано из оригинала 26. 7. 2013. г. Приступљено 2015-11-01.
- Brooks, Anita (4. 6. 2010). „What are the Bilderberg Group really doing in Spain?”. The Independent. London. Приступљено 5. 6. 2010.
- „Archived copy”. Архивирано из оригинала 28. 8. 2011. г. Приступљено 2011-08-24.
- „Bilderberg Meetings Hertfordshire, England 6–9 June 2013”. Bilderberg Meetings. Архивирано из оригинала 7. 6. 2013. г. Приступљено 22. 10. 2013.
- „Bilderberg Meetings Copenhagen, Denmark 29 May – 1 June 2014”. Bilderberg Meetings. Архивирано из оригинала 1. 6. 2015. г. Приступљено 22. 11. 2014.
- „Bilderberg Meetings Telfs-Buchen, Austria 11 – 14 June 2015”. Bilderberg Meetings. Архивирано из оригинала 23. 6. 2015. г. Приступљено 12. 8. 2015.
- „Dutch prince to resign diplomatic, wildlife posts”. The Daily Collegian. ActivePaper. Associated Press. 9. 9. 1976. Приступљено 23. 5. 2012.
- „2011 Bilderberg Meeting Participant List”. Public Intelligence. 12. 6. 2011. Приступљено 18. 5. 2012.
- „2152/AB XXIV. GP – Anfragebeantwortung” [Official response to parliamentary request] (PDF). Приступљено 20. 7. 2009.
- „Bilderberg Participants 2015”. Архивирано из оригинала 23. 6. 2015. г. Приступљено 10. 6. 2015.
- „Biography of Heinz Fischer”. Parlament der Republik Österreich. Приступљено 29. 4. 2020.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]- Мистерија Билдерберга (Предавање Милорада Вукашиновића - Културни центар Нови Сад)
- Радио телевизија Републике Српске: Ст. Мориц: Билдерберг одлучује о будућности свијета, 10.06.2011. (језик: српски)
- Ево шта је Билдерберг група говорила о Србима и рату у Југославији (20. август 2020)
- Official website of the Bilderberg conference (since 2010)
- Hotel Website – English Version
- Bilderberg: The Ultimate Conspiracy Theory
- Ex-BBC journalist Tony Gosling: published history on Josef Retinger, Prince Bernhard and Bilderberg group origins
- Dunning, Brian (28. 9. 2010). „Skeptoid #225: Beware the Bilderberg Group!”. Skeptoid.