Акузатив
Изглед
![]() | Примери и перспективе у овом чланку можда не представљају светски поглед на тему. |
Акузатив је четврти падеж у српском језику и одговара на питање Кога? и Шта?, и зависи од глагола, придева и предлога. Појављује се и у већини других словенских језика где има сличну функцију, а понегде и облик. Акузатив је падеж који означава да глаголска радња потпуно обухвата неки предмет.
Употреба акузатива
[уреди | уреди извор]- акузатив без предлога у реченици је
- прави објекат (Лиле воли Николу.)
- може означавати и логички субјекат (Боли ме зуб.)
- прилошку одредбу за време (То јутро сам рано устао.)
- акузатив с предлозима је
- прилошка одредба за место (Шетам кроз шуму.)
- неправи објекат (Кућа је личила на дворац.)
- прилошка одредба времена (Тако је то било у оно доба.)
- прилошка одредба намере (Осуђен је за убиство.)
- прилошка одредба начина (Мој је отац то увек радио на исти начин.)
- прилошка одредба погодбе (Уз главно јело нам треба и салата.)
- прилошка одредба допуштања (И уз сав наш труд нисмо их успели победити.)
- рекцијска допуна придева (Наше су очи осетљиве на светлост.)
- ... итд.
- предлози с акузативом:
- кроз; низ; уз; за; међу; над; под; пред; у; на; о; по
Предлоге међу; над; под; и пред, акузатив дели са инструменталом и они у акузативу означавају где се радња завршава, док предлоге у; на; о; и по дели са локативом и у акузативу су увек везани за глагол кретања:
- Акузатив: Брод је упловио у луку. (динамички однос)
- Локатив: Брод је у луци. (статички однос)
- Акузатив: Узео је дете на раме.
- Локатив: Дете је на рамену.
Предлози у и на могу бити и предлози времена и начина:
- у један глас; на лето; на смрт; у руке ...
Литература
[уреди | уреди извор]- Станојчић, Ж. Поповић, Љ. (1992). „Граматика српског језика“, Завод за издавање уџбеника: Нови Сад. ISBN 978-86-17-02288-2.