Cuphead
Капхед | |
---|---|
![]() Капхед промотиван лого | |
Девелопер(и) | СтудиоМДХР |
Издавач(и) | СтудиоМДХР |
Погон(и) | Јунити |
Платформе | Мајкрософт Виндовс
Xbox 1 МекОС Нинтендо Свич PlayStation 4 |
Излазак | Мајкрософт Виндовс, Xbox 1
29. септембар 2017.
МекОС |
Режисер(и) | Чед Молденхауер Џеред Молденхауер |
Продуцент(и) | Марија Молденхауер Рајан Молденхауер |
Дизајнер(и) | Џеред Молденхауер |
Програмер(и) | Ерик Билингзли
Кециа Адамо Тони Кокулуци Томас Прајд |
Уметници | Чед Молденхауер |
Писци | Еван Сколник |
Композитор(и) | Кристофер Медиген |
Cuphead (срп. Чашоглави), поднаслов Don't Deal With the Devil (срп. Не играј се са Ђаволом) је видео игра трчања и пуцања коју је развила и објавила канадска компанија за креирање видео-игара СтудиоМДХР 2017. године. Игра је инспирисана стилом анимације гуменим цревом који се користио у цртаним филмовима 1930-их, попут дела студија Флајшер Студиос и Валт Дизни Енимејшон Студиос, и настојала је да опонаша њихове субверзивне и надреалистичке квалитете.
Капхед има једног или два играча који преузимају контролу над анимираним ликовима Капхед (енгл. Cuphead) и његов брат Магмен (енгл. Mugman) у борби кроз неколико нивоа који кулминирају у борбама против главних противника. На тај начин они исплаћују свој дуг ђаволу. Игра је похваљена због свог уметничког стила и запажена због изазовне тежине. Игра је доживела и критички и комерцијални успех, освојивши неколико награда и продавши преко шест милиона примерака у року од три године. Анимирана серија заснована на игри је у продукцији Нетфликса .
Игра
[уреди | уреди извор]Игра Капхед је усредсређена на непрекидне борбе против главних непријатеља, прошаране нивоима трчања и пуцања . Свака од ових борби против главних непријатеља и нивоа „бежи и пуцај“ смештена је у три различита света, а последњи је против самог Ђавола. Свака борба против главног непријатеља укључује једноставну, нормалну и стручну тежину. Стручна тежина се може откључати само побеђивањем игре на нормалној тежини. Игра такође укључује елементе играња улога и разгранату могућност напретка. Капхед има бесконачно живота, одржавајући сву опрему између смрти. Играч може да купи оружје и „Чари“ (посебне способности) из продавнице помоћу новчића прикупљених са нивоа „бежи и пуцај“. Ликови играча одликују се одбрамбеним нападом који се може користити на одређене предмете обележене ружичастом бојом, зарад различитих ефеката, а најважнији од њих је повећање „супермера“ који омогућава снажније нападе.
Након завршетка нивоа, играч се рангира оценом на основу својих перформанси на факторима као што су време потребно за победу над главним непријатељем, избегнута штета и број парираних напада. Нивои су доступни кроз перспективни свет одозго надоле са својим тајним областима. Игра такође има режим локалне игре за два играча.
Заплет
[уреди | уреди извор]На измишљеним Инквел острвима , Капхед и његов брат Магмен, су две шољице које живе под будним оком старешине Кетла. Упркос упозорењима старешине, браћа улазе у Ђавољев казино и почињу да играју крепс . Када крену у низ победа, сам Ђаво нуди да подигне улог. Ако Капхед и Магмен добију још једно бацање коцке, добиће сав новац у казину; ако не, Ђаво ће им узети душу. Капхед губи тако што баца змијске очи и он и Магмен моле за милост. Ђаво се с њима договара: До поноћи следећег дана прикупите „уговоре о души“ који означавају његово власништво над душама његових одбеглих дужника и можда ће им допустити да своје сачувају. Посећују старешину Кетла, који им даје напитак који им омогућава да испаљују експлозије из прстију која ће им помоћи у њиховој авантури, али их такође упозорава да дужници могу да промене физички облик у покушају да их зауставе.
Браћа путују по Инквел острвима , борећи се против дужника како би добили њихове уговоре. По уласку на друго острво, старешина Кетл примећује да су њих двојица све јачи из њихових битака и обавештава их о томе да „учине исправну ствар“ када поново наиђу на Ђавола. Једном када имају уговоре, враћају се у Ђаволов казино, али његов менаџер Краљ Коцка им блокира пут. Изгубио је опкладу са Ђаволом, вероватно око тога да ли ће Капхед и Магмен успети да изврше свој задатак, и приморава их да се боре са његовим послушницима пре него што му се директно супротставе. Након што браћа поразе Краља Коцке, играч мора да одлучи да ли ће уговоре дати Ђаволу. Ако играч преда уговоре, Ђаво претвара браћу у своје зле поданике и игра се завршава; ако не, Ђаво се разбесни због одбијања браће да испоштују њихов договор и сам се бори против њих. Капхед и Магмен тријумфују над њим, спаљују уговоре и трче кући. Сазнавши да више не морају да се плаше Ђавола, бивши дужници славе браћу за њихове херојске поступке.
Развој
[уреди | уреди извор]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/24/StudioMDHR_GDC_2018.jpeg/220px-StudioMDHR_GDC_2018.jpeg)
Капхед је била прва игра СтудиоМДХР, канадског инди студија за развој игара који су чинили браћа Чед и Џеред Молденхауер. Додатни рад на анимацији допринео је Џејк Кларк, а за програмирање Ерик Билингсли. [1] Развој игре започео је 2010. године користећи Јунити алат за развој, а развијен је из домова браће у Оквил, Онтариу и Реџајни, Саскечувен . [2] Игра је инспирисана цртаним филмовима које су продуцирали анимирани студији Флајшњер и Валт Дизни, заједно са цртачима Аб Ајверксом, Грим Нетвиком и Вилардом Бовски . Чед Молденхауер назвао је Флајшер Студиос „ магнетним севером свог уметничког стила“, а посебно је настојао да опонаша њихове „субверзивне и надреалистичке“ елементе.
Молденхауери су у младости гледали цртане из 1930-их, које Чед Молденхауер описује као случајност, на основу поклона и ВХС компилација. Међу осталом браћом и сестрама у њиховој Реџајни, дому из детињства у Саскечувену, њих двојица су делили естетски укус и интересовање за играње. Покушали су да направе игру у стилу Капхеда 2000. године, али нису имали алате за наставак. Браћа су одлучила да покушају поново након успеха инди игре Супер Меснати Дечак, која је објављена 2010. године. Лик који је постао Капхед потекао је из јапанског пропагандног анимираног филма 1936. године, где се човек са шољицом за чај уместо главе претвара у тенк. Молденхауери су опонашали анимацију јер им се учинила чудном и „одмах их је запањила“. Пре него што су се одлучили да ће он бити главни лик, браћа су створили око 150 различитих дизајна карактера, укључујући и капа у цилиндру и ликове са тањиром или виљушком уместо главе.
Технике анимације иза Капхеда сличне су онима из цртаних филмова из 1930-их. Чед Молденхауер, који је раније радио у графичком дизајну, ручно је цртао анимације и сликао позадине акварелима, бојећи их у Фотошопу . [3] Брзина смењивања слика је 60 кадрова у секунди, док анимација ради у 24, што је филмски стандард. Чед Молденхауер је такође видео свој процес са његовим људским несавршеностима као реакцију на перфекционизам пикселске уметности. Џеред Молденхауер радио је на другим аспектима игре, иако су заједно разговарали о дизајну игре. Њихов студио је за пројекат ангажовао румунског програмера, бруклинског аниматора и џез музичара из Онтарија. Настојали су да задрже процесе снимања у том временском периоду као да тим развија у тој ери. Музику за игру компоновао је Кристофер Медиган, а састоји се од 51 нумере у извођењу џеза и музичара великих бендова . [4]
Молденхауери су описали Капхед као тешко, " ретро играчко " језгро због свог нагласка на механику игре на уштрб радње. Кил Скрин је описао програмере као „опседнуте“ основама трчања и пуцања „анимација, експлоатација и хитбокс-ова “. Током процеса развоја извршили су више ревизија многих елемената играња, укључујући како се играчке команде понашају на ивицама платформи и колико дуго су играчи онемогућени након што добију штету. Планирали су више нивоа тежине и одлучили су да напусте типичну причу девојке у невољи зарад оне у којој Капхед непрестано ствара проблеме. Програмери су планирали да премаше Гинисов светски рекорд по броју борби против главних непријатељима у играма трчања и пуцања тако што су имали за 30 више преко рекордних 25. Имплементација и визуелни дизајн игре, у комбинацији са ограниченим бројем људи расположивих за рад на игри, показали су се највећим изазовом СтудиоМДХР-а, па су Молденхауери морали уложити додатне кораке како би оживели игру, чак и стављање своје куће под двоструку хипотеку зарад финансирања пројекта. [5] [6]
Издање
[уреди | уреди извор]Иако је игра приказана током Xbox прес догађаја Експо Електронске Забаве 2014 на одобрење публике, Капхед није био доступан за игру и процењено је да је завршен за 40 процената. [тражи се извор] Очекивало се да се Капхед прошири пакетима за проширење са по 10 до 15 главних непријатеља, слично ономе како су Соник & Наклс додали на формуле серије Соник . Капхед је објављен 29. септембра 2017. за Microsoft Windows и Xbox 1, са потенцијалним каснијим издањима за МекОС и Линукс . Капхед је био ексклузивна Xbox игра за конзоле и подржава Xbox играј било где . [7] Кинг Фичерс Синдикејт има права лиценцирања за робу Капхед и разни прибор. [8] Садржај за преузимање, под називом Последње преукусно јело, а садржи новог лика, нивое и главне противнике који се могу играти, откривен је на Е3 2018 за излазак 2019. [9] Међутим, нови садржај је померен за 2020. како би се избегло стављање превише притиска на њихов развојни тим. [10] Издање Капхед за МекОС пуштена је 19. октобра 2018. године и оглашавана анимираним кратким видеом са насловом „ Хрскаве јабуке “. [11]
Верзија за Нинтендо Свич најављена је 20. марта 2019. и пуштена 18. априла 2019. [12] То је постало могуће када се Мајкрософт обратио развојном тиму око прављења верзије за Нинтендо Свич. [13] PlayStation 4 верзија је најављена и објављена 28. јула 2020. [14]
У јуну 2019. године, извршни директор компаније Тесла Илон Маск најавио је прилагођену верзију за оперативни систем заснован на Линуксу компаније Тесла, Инк. за неке од својих аутомобила, изразивши захвалност игри. [15] Објављена је у септембру 2019. године као део Теслине верзије софтвера 10.0, мада се може играти само први ниво игре. [16] [17]
Пријем
[уреди | уреди извор]Критички пријем | ||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
|
Бен Кучера из Полигона написао је да је Капхед било једно од пет најзанимљивијих открића на Мајкрософтовој конференцији за штампу Е3 2014, иако се о игри знало мало осим њене естетике. Рекао је да се игра „одмах истакла“ и да су сви у сали за штампу бурно реаговали на трејлер. Капхед је освојио ИГН награду за најбољу Xbox 1 игру на додели Е3 2015. године, а такође је освојио награду за „Најбољу независну игру“ на Гејмском 2015 награде. [32] Такође је номинован за „најбољу независну игру“ на додели награда Е3 2016 Гејм критикс авордс . [33]
Капхед је добио „генерално повољне“ критике, према агрегатору рецензија Метакритик . Неколико медија је због свог преласка игре такође приметило упечатљиву тежину. [34] [35] Брет Македонски из Деструктоида поздравио је велику тежину, за коју је оценио да је "тешка, али поштена". На основу „исцрпног“ препознавања образаца, рекао је да се на крају ослањало на меморију мишића, а не на реакцију. Сматрао је да је структурирање игре око борби са главним непријатељима добро изведено и да сваки сусрет са главним противником има "различите и посебне и незаборавне" особине. Похваљујући естетику из 1930-их као кохезивну, Македонски је открио да је музика заснована на џезу „слично фантастична“. Упркос томе што је 188 пута умро у свом игрању, Рај Карсиљо из ЕГМНов није осетио фрустрацију због потешкоћа, већ мотивацију да „дубље закопам пете“. Карсиљо је похвалио „прелепе“ ручно нацртане слике, тврдећи да је једина ствар која надмашује уметничко дело играње, за које је рекао да је превазишло „препознавање шаблона“. Петер Браун из Гејм Спота сматрао је да је борба против непријатеља пружила знатно корисно искуство. Естетику цртаног филма описао је као шармантну, додајући да је у игру унела "боју и израз". Даље, видео је Капхеда као „истинску рекреацију“ ручно нацртане цел- анимације. Браун је такође уживао у томе како се брзо време учитавања показало корисним за тактику покушаја и грешака .
Лукас Саливан из ГејмсРадар + написао је да Капхед „стоји међу најбољим 2Д пуцачинама свих времена“ и сложио се да су изазови играња захтевали стрпљиво препознавање образаца, од чега је рекао да ће играчи бити награђени „десетоструко“. Саливан је анимацију назвао преслатком, напомињући богатство детаља присутних у позадинама акварела и рекао да је добро сарађивала са механиком игре. Као и Карсиљо, Саливан је тврдио да никада неће бити фрустриран због потешкоћа. Бен Пак из екипе Џајнт Бомб приметио је да је играње игре донело једно од његових најпријатнијих искустава са видео играма, наводећи комбинацију „бруталне“ платформе и „изузетно добро реализованог“ уметничког стила. Пишући за ИГН, Џо Скребелс је сваку сцену прогласио за "мастер дело" и похвалио рад на музици, назвавши га "идеалним подударањем" са естетиком. Битке на платформи виђене су као најмаштовитији део игре, а недостатак система за препознавање здравља противника, њиховим „најпаметнијим“ и „најђаволскијим“ додатком. Попут Брауна и Саливана, и Скребелс је сматрао да су битке корисне као и "једна од највећих снага Капхеда ". Крис Шилинг из компаније ПЦ Гејмер изразио је одобравање контрола, рекавши да су њихови „поуздани скокови и потези“ довели до „спретнијег и бржег руковања“. Не слажући се са Македонским, Шилинг је објаснио да одређени случајни елементи значе да „не можете једноставно научити обрасце напамет и у потпуности се ослањати на мишићну меморију“. Крис Планте из компаније Полигон коментарисао је да, у најбољем случају, игра служи за едукацију играча у стратегији кроз покушаје и грешке. Уживао је у систему парирања више него у разноликим нападима, јер се показао као "пресудан" и "релативно опраштајући" механизам. Колм Ахерн из ВидеоГејмер.ком написао је у својој пресуди: " Капхед ће превазићи већину игара у изгледу и звуку, а победа над зликовцем за кога сте некада сматрали да је ненадмашан је сјајна."
Супротно томе, Македонски је рекао да му је „радијус гађања у осам смерова“ био најмање омиљен систем у игри, називајући га „незграпним и незгодним“. Иако је Браун на "страх од неочекиваног" гледао као на део онога што га је код Капхеда одушевило, омаловажавао је неуспех игре у препознавању напретка и способности. Скребелс је сматрао да „пуцај и трчи, платформи слева надесно“ недостаје инвентивности, истовремено подвргавајући критикама „систем парирања“ и шему управљања. Планте се пожалио да су последњи главни непријатељи чинили Капхедове највеће карактеристике мање ефикасним и напоменуо да тежина "на крају иде предалеко". Ахерн се сложио са Плантеом у његовој оцени главних непријатеља, такође рекавши да је изазов „корак предалеко“.
Писац Непобедог Јусеф Кол написао је есеј под насловом „Капхед и дух расизма око Флајшер анимација“, у којем је тврдио да је коришћењем стила анимације гуменим цревом Студио МДХР такође изнео „фанатизам и предрасуде“ који су имали снажан утицај на ране анимације, тврдећи да је Студио МДХР игнорисао контекст и историју естетике коју је „тако верно“ пресликао. [36] Кол идентификује да велик део слика које је Студио МДХР снимио из Флајшеровог стила ефикасно носе расне стереотипе Харлема и Минстрела из 1930-их на којим је стил анимације изграђен. Чед и Џеред Молденхауер изјавили су пре пуштања да желе да направе стил анимације који се уклапао у цртане из 1930-их, без повезивања са расизмом или емисијама минстрела. [6] Маја Молденхауер је даље изјавила да је све што су желели од Флајшера било стил анимације и визуелни елементи и да све друго што се дешава „у тој ери у коју нисмо упућени“. [37] Као одговор на Колов есеј, Брендон Орсели из Ниче Гејмера одбранио је игру као почаст том уметничком стилу, написавши да она није била намењена изношењу наратива или „ићи било где даље од онога где треба да иде у смислу својих основних и налик дечјих приповедања “. [38]
У прве две недеље изласка, Капхед је продат у више од милион примерака широм света. Продаја је порасла на преко четири милиона до јула 2019, [39] и достигла пет милиона до друге годишњице изласка. [40] До тренутка када је објављен за Плептејшн 4 у јулу 2020, достигао је 6 милиона продаја. [41]
Награде
[уреди | уреди извор]Ентертејнмент Викли је Капхед ставио на пето место листе „Најбољих игара 2017. године“, [42] док га је Гејмсрадар рангирао на девето место на листи 25 најбољих игара 2017. године “, [43] а Полигон га је сврстао на 14. место на њиховој листи „50 најбољих игара 2017.“ [44] У Гејм Информеру је освојио награду Најбоље из 2017, такође је игра освојила "Најбољи: Мајкрософт Гејм" и "Најбоља кооперативна игра" категорије, док је дошла на треће место за "најбољу акциону игру." [45] [46] Веб страница му је такође доделила награде за „Најбољу ексклузиву за Мајкрософт“ у наградама „Најбоље из 2017“ и за „Најбољи главни непријатељи“ у својим наградама за Акциону игру године за 2017. годину. [47] [48] ЕГМНау је рангирао игру на 2. месту на листи 25 најбољих игара 2017. године, [49] док је Бен "Јаци" Црошав из Зиро Панкшуејшн дао треће место на листи најбољих игара 2017. [50] Врџ га је прогласио једном од 15 најбољих видео игара 2017. [51]
Капхед је номинован за "Брејкаут игру године" у ПЦ Гејмер 2017 Игре Године, [52] и освојио је награду за "најбољу Xbox 1 игру" у Дестратоидс награде за игру године 2017. [53] Такође је освојио награду за „Најбољу игру Xbox 1“ и „Најбољу уметничку режију“ на наградама ИГН-а најбоље из 2017, [54] [55] док су остале номинације биле за „Игру године“, „Најбољу ПЦ игру“. „Најбољи платформер“, „Најбоља оригинална музика“ и „Најбољи мултплејер“. [56] [57] [58] [59] [60] Игра је такође освојила награду за „Игру са најбољим изгледом“ и „Најбољи стил“, поред тога што је била другопласирана за „најбољег продавца“ за лик Поркринд, и „Најбоља музика“, „Најбољи деби“ и „Игра године “на додели награда за игру године Џајант Бомб . [61] [62] [63] [64]
У недељи од 14. септембра 2019, албум Одабране нумере из Капхеда био је на врху листе Јез албуми Биллбоард . [65]
Spisak nagrada I nominacija za igru Kaphed | ||||
---|---|---|---|---|
Year | Award | Category | Result | Ref. |
2017 | Golden Joystick Awards | Најбољи визуелни дизајн | Освојено | [66] |
Најбоља Xbox игра године | Освојено | |||
The Game Awards 2017 | Најбољи уметнички правац | Освојено | [67][68] | |
Најбоља независна игра | Освојено | |||
Најбољи деби за инди игру | Освојено | |||
Најбоља музика | Номинација | |||
Најбоља акциона игра | Номинација | |||
Titanium Awards | Најбоља инди игра | Номинација | [69][70] | |
Најбољи дизајн | Освојено | |||
Најбоља музика | Номинација | |||
2018 | New York Game Awards 2018 | Ван Бродвејска награда за инди игру | Освојено | [71] |
Наградна статуа слободе за најбољу игру | Номинација | |||
45th Annie Awards | Изузетно достигнуће за најбољу анимацију ликова у видео игри (Хана Аби-Хана) | Освојено | [72][73] | |
Изузетно достигнуце за најбољу анимацију ликова у видео игри (Тина Навроцки) | Номинација | |||
21st Annual D.I.C.E. Awards | Игра године | Номинација | [74][75] | |
Акциона игра године | Номинација | |||
Изузетно достигнуће у анимацији | Освојено | |||
Изузетно достигнуће у уметничком правцу | Освојено | |||
Изузетно достигнуће у компоновању музике | Освојено | |||
NAVGTR Awards | Animacija, umetniстот | Освојено | [76][77] | |
Правац стила, утицај из периода | Освојено | |||
Дизајн ликова | Освојено | |||
Прецизност контрола | Освојено | |||
Игра, Оригинална породица | Освојено | |||
Оригинал лајт микс скор, нови ИП | Освојено | |||
Italian Video Game Awards | Најбољи уметнички правац | Освојено | [78] | |
Најбољи аудио | Номинација | |||
Најбоља инди игра | Номинација | |||
SXSW Gaming Awards | Изврсност у музичкој нумери | Номинација | [79][80] | |
Изврсност у визуелним достигнућима | Номинација | |||
Изврсност у анимацији | Освојено | |||
Изврсност у уметности | Освојено | |||
Најперспективнија нова интелектуална својина | Номинација | |||
Изврсност у дизајну | Номинација | |||
Independent Games Festival Awards | Изврсност у визуелној уметношћу | Номинација | [81][82] | |
Изврсност у звуку | Номинација | |||
Game Developers Choice Awards | Најбољи звук | Номинација | [83][84] | |
Најбољи деби (Студио МДХР) | Освојено | |||
Најбоља визуелна уметност | Освојено | |||
16th Annual Game Audio Network Guild Awards | Музика године | Освојено | [85] | |
Најбољи оригинални инструментал ("Sugarland Shimmy") | Номинација | |||
Најбоља оригинална нумера ("Die House") | Номинација | |||
Водећи таленат године (Кристофер Медиган) | Освојено | |||
14th British Academy Games Awards | Уметничко достигнуће | Номинација | [86][87] | |
Деби игра | Номинација | |||
Музика | Освојено | |||
Оригинална својина | Номинација | |||
2018 Webby Awards | Акција | Номинација | [88] | |
Најбоља уметничка режија | Освојено | |||
Најбољи визуелни дизајн (Глас народа) | Освојено | |||
Develop Awards | Дизајн музике (Sweet Justice Sound) | Номинација | [89] | |
The Independent Game Developers' Association Awards | Најбоља аркадна игра | Номинација | [90][91] | |
Визуелни дизајн | Номинација |
Капхед је утицао на игру у развоју Енчентед Порталс од Ксико Гејмс Студија. Када је објављен Енчентед Порталс, љубитељи Капхеда су га жестоко критиковали због дељења механика играња и уметничког стила са Капхедом . Као одговор, програмери Енчентед Портала изјавили су да су желели да направе игру сличну Капхеду, задржавајући поштовање оригинала. [92]
Творац епизодне хорор игре за преживљавање Бенди енд д Инк Машин, која такође користи анимацију гуменог црева, разговарао је о жељи да направи епизоду у сарадњи са Капхедом . [93] Костим Капхед Ми борца додат је у борбену игру Супер Смеш Брос. Ултимативни из 2018. унутар садржаја за преузимање у јануару 2020. Такође је дошао у пакету са једном од мапа главног непријатеља игре, "Флорал Фјури". [94] Поред тога, у Супер Смеш Брос. додата су четири духа са темом Капхеда у фебруару 2020. [95]
У јулу 2019. Нетфликс је најавио Капхед шоу!, анимирана серија заснована на игри. Приказаће авантуре Капхеда и Магмена на Инквел острву, истражујући подручја и ликове изван оних у видео игри. Иако ће серија бити намењена деци, СтудиоМДХР је такође предвиђао да ће садржати хумор за одраслу публику. Серија ће бити анимирана; то неће бити урађено тако педантно као видео игра традиционалним методама оловке и папира, јер би то трајало предуго, али ће садржати ручно нацртане ликове и кретање. Чед и Џеред Молденхауер из СтудиоМДХР биће извршни продуценти заједно са Си Џеј Кетлером из Кинг Фичерс Синдикејт . Дејв Васон и Космо Сегурсон ће извршити продукцију, док ће Клеј Мороу и Адам Палоиан бити редитељи. [39] [96]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Cuphead Team”. StudioMDHR. Архивирано из оригинала 5. 7. 2015. г. Приступљено 5. 7. 2015.
- ^ „Studio MDHR Presskit”. www.studiomdhr.com. Архивирано из оригинала 20. 11. 2017. г. Приступљено 20. 11. 2017.
- ^ Callaham, John (13. 4. 2016). „Check out how the Cuphead team brings its animations to life”. Windows Central. Windows Central. Архивирано из оригинала 16. 4. 2016. г. Приступљено 13. 4. 2016.
- ^ „High Scores: Kristofer Maddigan’s Big Band Soundtrack for “Cuphead””. Архивирано из оригинала 2. 4. 2019. г. Приступљено 2. 4. 2019.
- ^ Fillari, Alessandro (11. 11. 2017). „How Cuphead's Devs Gambled On A Dream”. GameSpot. Архивирано из оригинала 13. 11. 2017. г. Приступљено 13. 11. 2017.
- ^ а б Alexandra, Heather (3. 11. 2017). „Cuphead Developers Talk Cut Bosses And What's In The Cups”. Kotaku. Архивирано из оригинала 12. 11. 2017. г. Приступљено 13. 11. 2017.
- ^ Hall, Charlie (4. 7. 2017). „Cuphead won't be coming to PlayStation 4”. Polygon. Архивирано из оригинала 4. 7. 2017. г. Приступљено 4. 7. 2017.
- ^ „KING FEATURES SYNDICATE TO REPRESENT CUPHEAD FOR LICENSING”. King Features Syndicate. 12. 4. 2017. Архивирано из оригинала 4. 6. 2018. г. Приступљено 4. 6. 2018.
- ^ Grant, Christopher. „Cuphead DLC, The Delicious Last Course, coming in 2019”. Polygon. Архивирано из оригинала 12. 6. 2018. г. Приступљено 10. 6. 2018.
- ^ McCafferty, Ryan (2. 7. 2019). „Cuphead: The Delicious Last Course DLC Delayed Until 2020, New Trailer Released”. IGN. Архивирано из оригинала 2. 7. 2019. г. Приступљено 2. 7. 2019.
- ^ Soto, Fran (19. 10. 2018). „Cuphead Celebrates Mac Launch in "Crisp Apples" Short”. Hardcore Gamer. Архивирано из оригинала 21. 10. 2018. г. Приступљено 21. 10. 2018.
- ^ Plante, Chris (20. 3. 2019). „Cuphead is coming to Nintendo Switch in April”. Polygon. Архивирано из оригинала 21. 3. 2019. г. Приступљено 20. 3. 2019.
- ^ Bloodworth, Daniel (21. 3. 2019). „Daniel Bloodworth on Twitter: "Oh yeah I was talking to one of the Cuphead devs yesterday and he said that it was Microsoft actually approached them and asked if they’d like to make a Switch version. Crazy stuff." / Twitter”. Twitter. Приступљено 14. 9. 2019.
- ^ Denzer, TJ (28. 7. 2020). „Cuphead gets a surprise launch on PS4 today”. Shacknews. Приступљено 28. 7. 2020.
- ^ McCaffrey, Ryan (2. 6. 2019). „Cuphead Will Be Playable in Tesla Model 3, Model S, and Model X Cars”. IGN. Архивирано из оригинала 2. 6. 2019. г. Приступљено 2. 6. 2019.
- ^ Holt, Kris (26. 9. 2019). „Tesla update with Netflix, 'Cuphead' and Smart Summon is rolling out now”. Engadget. Архивирано из оригинала 27. 9. 2019. г. Приступљено 27. 9. 2019.
- ^ Yin-Poole, Wesley (28. 9. 2019). „You can now play Cuphead on a Tesla”. Eurogamer. Архивирано из оригинала 28. 9. 2019. г. Приступљено 28. 9. 2019.
- ^ „Cuphead for PC Reviews”. Metacritic. CBS Interactive. Архивирано из оригинала 2. 10. 2017. г. Приступљено 2. 10. 2017.
- ^ „Cuphead for Xbox One Reviews”. Metacritic. CBS Interactive. Архивирано из оригинала 25. 9. 2017. г. Приступљено 29. 9. 2017.
- ^ „Cuphead for Switch Reviews”. Metacritic. CBS Interactive. Архивирано из оригинала 29. 4. 2019. г. Приступљено 18. 4. 2019.
- ^ Makendonski, Brett (29. 9. 2017). „Review: Cuphead”. Destructoid. Архивирано из оригинала 16. 10. 2017. г. Приступљено 29. 9. 2017.
- ^ „Cuphead”. Edge. бр. 313. Future. 9. 11. 2017. стр. 114—115. ISSN 1350-1593.
- ^ Carsillo, Ray (4. 10. 2017). „Cuphead review”. EGMNow. Архивирано из оригинала 4. 10. 2017. г. Приступљено 4. 10. 2017.
- ^ Cork, Jeff (2. 10. 2017). „Cuphead”. Game Informer. Архивирано из оригинала 23. 4. 2019. г. Приступљено 20. 3. 2019.
- ^ Brown, Peter (29. 9. 2017). „Cuphead Review”. GameSpot. Архивирано из оригинала 29. 9. 2017. г. Приступљено 29. 9. 2017.
- ^ Sullivan, Lucas (29. 9. 2017). „Cuphead review: 'Stands tall among the best 2D shooters of all time'”. GamesRadar. Архивирано из оригинала 29. 9. 2017. г. Приступљено 29. 9. 2017.
- ^ Pack, Ben (12. 10. 2017). „Review: Cuphead”. Giant Bomb. Архивирано из оригинала 14. 10. 2017. г. Приступљено 12. 10. 2017.
- ^ Skrebels, Joe (2. 10. 2017). „Cuphead review”. IGN. Архивирано из оригинала 2. 10. 2017. г. Приступљено 2. 10. 2017.
- ^ Schilling, Chris (2. 10. 2017). „Cuphead review”. PC Gamer. Архивирано из оригинала 2. 10. 2017. г. Приступљено 2. 10. 2017.
- ^ Plante, Chris (29. 9. 2017). „Cuphead review”. Polygon. Архивирано из оригинала 29. 9. 2017. г. Приступљено 29. 9. 2017.
- ^ Ahern, Colm (2. 10. 2017). „Cuphead review”. VideoGamer.com. Архивирано из оригинала 5. 10. 2017. г. Приступљено 2. 10. 2017.
- ^ Coone, Sharon (7. 8. 2015). „Gamescom 2015 Award Winners Announced; Star Wars Battlefront Cleans Up”. Twinfinite. Архивирано из оригинала 16. 3. 2018. г. Приступљено 16. 3. 2018.
- ^ Hussain, Tamoor (29. 6. 2016). „Battlefield 1 Leads E3 Game Critics Nominees”. GameSpot. Архивирано из оригинала 12. 8. 2017. г. Приступљено 20. 11. 2017.
- ^ White, Sam (9. 10. 2017). „Cuphead review: come for the 1930s visuals, stay for the hard-earned thrills”. The Guardian (на језику: енглески). Guardian Media Group. ISSN 0261-3077. Архивирано из оригинала 16. 10. 2017. г. Приступљено 17. 10. 2017.
- ^ Webster, Andrew (3. 10. 2017). „Cuphead, Ruiner, and the joy of really hard games”. The Verge. Vox Media. Архивирано из оригинала 15. 10. 2017. г. Приступљено 17. 10. 2017.
- ^ Cole, Yussef (10. 11. 2017). „Cuphead and the Racist Spectre of Fleischer Animation”. Unwinnable. Архивирано из оригинала 22. 11. 2017. г. Приступљено 25. 11. 2017.
- ^ Kleinman, Jacob (25. 9. 2017). „'Cuphead': Why 1930s Animation Continues to Grip Contemporary Culture”. Glixel. Архивирано из оригинала 1. 12. 2017. г. Приступљено 25. 11. 2017.
- ^ Orselli, Brandon (16. 11. 2017). „Stop Trying To Be Offended At Every Video Game”. Niche Gamer. Архивирано из оригинала 19. 11. 2017. г. Приступљено 25. 11. 2017.
- ^ а б Shanley, Patrick (9. 7. 2019). „Netflix to Adapt 'Cuphead' Into Animated Comedy Series”. The Hollywood Reporter. Архивирано из оригинала 9. 7. 2019. г. Приступљено 9. 7. 2019.
- ^ Boudreau, Ian (29. 9. 2019). „Cuphead celebrates 5 million copies sold with a birthday sale”. PCGamesN. Архивирано из оригинала 29. 9. 2019. г. Приступљено 29. 9. 2019.
- ^ Minotti, Mike (28. 7. 2020). „Cuphead launches on PS4”. Venture Beat. Приступљено 28. 7. 2020.
- ^ Morales, Aaron; Abrams, Natalie (29. 12. 2017). „The Year's Best Games”. Entertainment Weekly. бр. 1496-97. стр. 92—94. Архивирано из оригинала 28. 12. 2017. г. Приступљено 27. 12. 2017.
- ^ GamesRadar staff (22. 12. 2017). „The best games of 2017: Page 2”. GamesRadar+. Архивирано из оригинала 26. 3. 2018. г. Приступљено 2. 1. 2018.
- ^ Polygon staff (18. 12. 2017). „The 50 best games of 2017”. Polygon. Архивирано из оригинала 21. 12. 2017. г. Приступљено 11. 2. 2018.
- ^ Cork, Jeff (4. 1. 2018). „Reader's Choice Best of 2017 Awards”. Game Informer. Архивирано из оригинала 12. 1. 2018. г. Приступљено 6. 1. 2018.
- ^ Cork, Jeff (4. 1. 2018). „Reader's Choice Best of 2017 Awards (Page 2)”. Game Informer. Архивирано из оригинала 7. 1. 2018. г. Приступљено 6. 1. 2018.
- ^ Game Informer staff (4. 1. 2018). „Game Informer's Best of 2017 Awards”. Game Informer. Архивирано из оригинала 6. 1. 2018. г. Приступљено 5. 1. 2018.
- ^ Miller, Matt (5. 1. 2018). „2017 Action Game of the Year Awards (Page 3)”. Game Informer. Архивирано из оригинала 8. 1. 2018. г. Приступљено 5. 1. 2018.
- ^ EGM staff (31. 12. 2017). „EGM's Best of 2017: Part Five: #5 ~ #1”. EGMNow. Архивирано из оригинала 7. 1. 2018. г. Приступљено 12. 1. 2018.
- ^ Escapist (10. 1. 2018). „Best, worst, and blandest games of 2017 (Zero Punctuation)”. YouTube. Архивирано из оригинала 31. 3. 2018. г. Приступљено 25. 3. 2018.
- ^ Verge staff (15. 12. 2017). „The 15 best games of 2017”. The Verge. Архивирано из оригинала 15. 12. 2017. г. Приступљено 30. 6. 2018.
- ^ PC Gamer staff (8. 12. 2017). „Games of the Year 2017: The nominees”. PC Gamer. Архивирано из оригинала 6. 1. 2018. г. Приступљено 31. 12. 2017.
- ^ Makedonski, Brett (18. 12. 2017). „Destructoid's award for Best Xbox One Game of 2017 goes to...”. Destructoid. Архивирано из оригинала 7. 1. 2018. г. Приступљено 3. 1. 2018.
- ^ „Best of 2017 Awards: Best Xbox One Game”. IGN. Архивирано из оригинала 9. 1. 2018. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Best of 2017 Awards: Best Art Direction”. IGN. Архивирано из оригинала 16. 12. 2017. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Best of 2017 Awards: Game of the Year”. IGN. Архивирано из оригинала 6. 10. 2018. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Best of 2017 Awards: Best PC Game”. IGN. Архивирано из оригинала 25. 12. 2017. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Best of 2017 Awards: Best Platformer”. IGN. Архивирано из оригинала 31. 12. 2017. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Best of 2017 Awards: Best Original Music”. IGN. Архивирано из оригинала 27. 3. 2019. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ „Best of 2017 Awards: Best Multiplayer”. IGN. Архивирано из оригинала 22. 12. 2017. г. Приступљено 21. 12. 2017.
- ^ Giant Bomb staff (25. 12. 2017). „Game of the Year 2017 Day One: Old, Disappointing, Shopkeepers, and Looks”. Giant Bomb. Архивирано из оригинала 26. 12. 2017. г. Приступљено 25. 12. 2017.
- ^ Giant Bomb staff (26. 12. 2017). „Game of the Year 2017 Day Two: Music, Surprise, Multiplayer, and Mess”. Giant Bomb. Архивирано из оригинала 28. 3. 2019. г. Приступљено 27. 12. 2017.
- ^ Giant Bomb staff (28. 12. 2017). „Game of the Year 2017 Day Four: Debut, New Characters, Story, and Styyyyyyyyyyyyyyyyyle”. Giant Bomb. Архивирано из оригинала 27. 3. 2019. г. Приступљено 28. 12. 2017.
- ^ Giant Bomb staff (29. 12. 2017). „Game of the Year 2017 Day Five: Best, Worst, Cast, and Capture”. Giant Bomb. Архивирано из оригинала 27. 3. 2019. г. Приступљено 29. 12. 2017.
- ^ Billboard (14. 9. 2019). „Jazz Music: Top Jazz Albums & Songs Chart”. Billboard. Архивирано из оригинала 11. 9. 2019. г. Приступљено 19. 9. 2019.
- ^ VideoGamer.com staff (17. 11. 2017). „Zelda: Breath of the Wild & Horizon: Zero Dawn among big Golden Joysticks winners”. VideoGamer.com. Архивирано из оригинала 19. 11. 2017. г. Приступљено 18. 11. 2017.
- ^ Makuch, Eddie (8. 12. 2017). „The Game Awards 2017 Winners Headlined By Zelda: Breath Of The Wild's Game Of The Year”. GameSpot. Архивирано из оригинала 9. 12. 2017. г. Приступљено 9. 1. 2018.
- ^ Grubb, Jeff (8. 12. 2017). „Cuphead wins its biggest prize: the praise of Canadian prime minister Justin Trudeau”. Venture Beat. Архивирано из оригинала 9. 12. 2017. г. Приступљено 8. 12. 2017.
- ^ „The list of finalists for the Fun & Serious Titanium Awards has been revealed”. Fun & Serious Game Festival. Архивирано из оригинала 12. 11. 2019. г. Приступљено 7. 11. 2019.
- ^ „Titanium Awards 2017”. Fun & Serious Game Festival. 11. 12. 2017. Архивирано из оригинала 22. 3. 2018. г. Приступљено 7. 11. 2019.
- ^ Whitney, Kayla (25. 1. 2018). „Complete list of winners of the New York Game Awards 2018”. AXS. Архивирано из оригинала 1. 4. 2019. г. Приступљено 26. 1. 2018.
- ^ Hipes, Patrick (4. 12. 2017). „Annie Awards: Disney/Pixar's 'Coco' Tops Nominations”. Deadline Hollywood. Архивирано из оригинала 5. 12. 2017. г. Приступљено 9. 12. 2017.
- ^ Pedersen, Erik; Haithman, Diane (3. 2. 2018). „'Coco' Dominates Annies; 'Rick And Morty' Tops TV: Complete Winners List”. Deadline Hollywood. Архивирано из оригинала 4. 2. 2018. г. Приступљено 4. 2. 2018.
- ^ Makuch, Eddie (14. 1. 2018). „Game Of The Year Nominees Announced for DICE Awards”. GameSpot. Архивирано из оригинала 31. 1. 2018. г. Приступљено 17. 1. 2018.
- ^ Makuch, Eddie (22. 2. 2018). „Legend Of Zelda: Breath Of The Wild Wins Game Of The Year At DICE Awards”. GameSpot. Архивирано из оригинала 23. 2. 2018. г. Приступљено 23. 2. 2018.
- ^ „Nominee List for 2017”. National Academy of Video Game Trade Reviewers. 9. 2. 2018. Архивирано из оригинала 15. 2. 2018. г. Приступљено 14. 2. 2018.
- ^ „Horizon wins 7; Mario GOTY”. National Academy of Video Game Trade Reviewers. 13. 3. 2018. Архивирано из оригинала 14. 3. 2018. г. Приступљено 13. 3. 2018.
- ^ „Italian Video Game Nominees and Winners 2018”. Italian Video Game Awards. 14. 3. 2018. Архивирано из оригинала 21. 3. 2018. г. Приступљено 31. 5. 2019.
- ^ McNeill, Andrew (31. 1. 2018). „Here Are Your 2018 SXSW Gaming Awards Finalists!”. SXSW. Архивирано из оригинала 2. 2. 2018. г. Приступљено 31. 1. 2018.
- ^ IGN Studios (17. 3. 2018). „2018 SXSW Gaming Awards Winners Revealed”. IGN. Архивирано из оригинала 18. 3. 2018. г. Приступљено 18. 3. 2018.
- ^ Faller, Patrick (5. 1. 2018). „Independent Games Festival Awards Nominees Announced”. GameSpot. Архивирано из оригинала 7. 1. 2018. г. Приступљено 6. 1. 2018.
- ^ Chan, Stephanie (21. 3. 2018). „Night in the Woods wins the grand prize at the Independent Games Festival”. Venture Beat. Архивирано из оригинала 22. 3. 2018. г. Приступљено 21. 3. 2018.
- ^ Gamasutra staff (5. 1. 2018). „Breath of the Wild & Horizon Zero Dawn lead GDC 2018 Choice Awards nominees!”. Gamasutra. Архивирано из оригинала 27. 3. 2019. г. Приступљено 8. 1. 2018.
- ^ Chan, Stephanie (21. 3. 2018). „The Legend of Zelda: Breath of the Wild is GDC 2018’s game of the year”. Venture Beat. Архивирано из оригинала 28. 3. 2019. г. Приступљено 21. 3. 2018.
- ^ „2018 Awards”. Game Audio Network Guild. Архивирано из оригинала 14. 4. 2018. г. Приступљено 13. 4. 2018.
- ^ deAlessandri, Marie (15. 3. 2018). „Hellblade: Senua's Sacrifice at forefront of BAFTA Games Awards nominations”. MCV. Архивирано из оригинала 22. 3. 2019. г. Приступљено 15. 3. 2018.
- ^ Makedonski, Brett (12. 4. 2018). „BAFTA names What Remains of Edith Finch its best game of 2017”. Destructoid. Архивирано из оригинала 13. 4. 2018. г. Приступљено 12. 4. 2018.
- ^ „2018 Winners”. The Webby Awards. 24. 4. 2018. Архивирано из оригинала 25. 6. 2018. г. Приступљено 25. 6. 2018.
- ^ MCV staff (21. 5. 2018). „Announcing the Develop Awards 2018 nominations shortlist”. MCV. Приступљено 4. 9. 2018.
- ^ Stephenson, Suzi (19. 9. 2018). „TIGA Announces Games Industry Awards 2018 Finalists”. The Independent Game Developers' Association. Архивирано из оригинала 22. 9. 2018. г. Приступљено 21. 9. 2018.
- ^ „2018 Winners”. The Independent Game Developers' Association. 1. 11. 2018. Архивирано из оригинала 3. 11. 2018. г. Приступљено 2. 11. 2018.
- ^ Marshall, Cass (9. 10. 2019). „Indie game Enchanted Portals draws backlash over Cuphead similarities”. Polygon. Архивирано из оригинала 10. 10. 2019. г. Приступљено 10. 10. 2019.
- ^ The Leaderboard. „Bendy Co-Creator Talks Cuphead Crossover +MORE, Interview w/ BATIM's Mike Mood - The Leaderboard”. Архивирано из оригинала 22. 5. 2019. г. Приступљено 13. 12. 2018 — преко YouTube.
- ^ Carter, Chris (16. 1. 2020). „Cuphead and Assassin's Creed are invading Smash Ultimate in Mii form”. Destructoid. Архивирано из оригинала 27. 10. 2020. г. Приступљено 16. 1. 2020.
- ^ „Cuphead Gets A Special Spirit Event In Smash Bros. Ultimate Later This Week”. NintendoLife. Приступљено 12. 2. 2020.
- ^ McCafferty, Ryan (9. 7. 2019). „Cuphead Netflix TV Show Details”. IGN. Архивирано из оригинала 9. 7. 2019. г. Приступљено 9. 7. 2019.