Hidrocinkit
Hidrocinkit | |
---|---|
![]() Hidrocinkit (cinkov cvet) iz Plajberka pri Beljaku | |
Splošno | |
Kategorija | V. razred - Karbonati |
Kemijska formula | Cinkov karbonat hidroksid, Zn5[(OH)6|(CO3)2] |
Strunzova klasifikacija | 05.BA.15 |
Klasifikacija DANA | 16a.04.01.01 |
Kristalna simetrija | Monoklinska prizmatična (2/m), prostorska skupina C 2/m |
Osnovna celica | a = 13,479 Å, b = 6,32 Å, c = 5,368 Å, Z = 2, β = 95,6°, V = 455,10 Å3>/sup> |
Lastnosti | |
Molekulska masa | 549,01 g/mol |
Barva | Bela, rumenkasto bela, sivkasto bela, rožnato bela, modrikasto bela |
Kristalni habit | Ploščičast, masiven, stalaktitski |
Kristalni sistem | Monoklinski |
Dvojčičenje | Kontaktni dvojčki po {100} |
Razkolnost | Popolna na {100} |
Lom | Školjkast |
Žilavost | Krhek |
Trdota | 2 – 2,5 |
Sijaj | Bisern, svilnat, v masivnih skupkih moten ali prsten |
Barva črte | Bela |
Prozornost | Prozoren do neprozoren |
Gostota | 3,2 – 3,8 g/cm3, Povprečna: 3,5 g/cm3 |
Optične lastnosti | Dvoosen (-) |
Lomni količnik | nα = 1,630 ; nβ = 1,642 ; nγ = 1,750 |
Dvolomnost | δ = 0, 120 |
Kot 2V | Izračunan: 40º, izmerjen: 40º |
Ultravijolična fluorescenca | Kratkovalovna UV: modro bela, dolgovalovna UV: modro bela |
Absorpcijski spekter | Relativno močna |
Najpogostejše nečistoče | Fe, Pb |
Pretvorbe | Cinkit (ZnO) |
Drugo | Nemagneten |
Sklici | [1][2][3] |
Glavne vrste | |
Druga imena | Cinkov cvet, marionit, cegamit |
Hidrocinkit, cinkov cvet ali marionit[4] je redek mineral iz razreda karbonatov s kemijsko formulo Zn5[(OH)6 | (CO3)2].[1] Kristalizira v monoklinskem kristalnem sistemu in razvije neprozorne bele prstene ali masivne agregate, redko tudi drobne prozorne brezbarvne do svetlorumene ploščičaste kristale. Kristali so včasih zaradi nečistoč tudi rožnato ali modro obarvani.
Hidrocinkit je sekundarni cinkov mineral, ki nastaja v oksidacijskih procesih iz cinkovega sulfida – sfalerita. Večinom se pojavlja skupaj s sfaleritom in hemimorfitom. Pri segrevanju se pretvori v cinkit (ZnO).
Zgodovina in ime
[uredi | uredi kodo]Hidrocinkit je leta 1853 v Plajberku pri Beljaku na Koroškem našel in opisal Gustav Adolf Kenngott, ki je določil tudi njegovo kemijsko sestavo.
Ime je dobil po svoji kemijski sestavi, rudarsko ime cinkov cvet pa po značilnem videzu.
Nahajališča
[uredi | uredi kodo]Pomembnejša nahajališča hidrocinkita so Santander (Španija), Plajberk pri Beljaku (Avstrija), Rabelj in Sardinija (Italija), Nova ves, Modra Štola in Zlate Hory (Češka). Nevada in Nova Mehika (ZDA), Long Kieng (Burma), Narlarla (Avstralija), Alžirija in drugod.
Med najlepše svetovne primerke hidrocinkita spadajo primerki iz rudnika Mežica, ki imajo grozdaste, lupinaste, ledvičaste in sigaste oblike. Lahko so popolnoma beli ali rahlo rumenkasti.[5]
Sklici
[uredi | uredi kodo]- ↑ 1,0 1,1 N. Strunz; E.H. Nickel (2001). Strunz Mineralogical Tables (9 izd.). Stuttgart : Schweizerbart, cop. COBISS 464222. ISBN 3-510-65188-X.
- ↑ Webmineral - Hydrozincite
- ↑ Mineral Data Hydrozincite http://webmineral.com/data/Hydrozincite.shtml
- ↑ Alte Mineralnamen und Synonyme - Marionit, str. 111.
- ↑ R. Vidrih, Svet mineralov, Tehniška založba Slovenije, Ljubljana (2002), str. 66.