Drotár
![Symbol rozcestia](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Disambig.svg/20px-Disambig.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a7/Drotarsky-vyrobok.jpg/220px-Drotarsky-vyrobok.jpg)
![Svetové dedičstvo UNESCO](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/24/Welterbe.svg/50px-Welterbe.svg.png)
Drotár bol podomový opravár kuchynského riadu, prípadne výrobca a predajca produktov z drôtu a neskôr plechu v 18. až 20. storočí. Toto povolanie, respektíve remeslo, vzniklo na Slovensku. Drotárstvo a jeho tradícia bolo 12. decembra 2019 zapísané na reprezentatívny Zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva ľudstva UNESCO. Stalo sa tak siedmym prvkom, ktorý má Slovensko zapísaný na zozname UNESCO.[1]
Drotárstvo na Slovensku
[upraviť | upraviť zdroj]Na Slovensku spravidla pochádzali z najchudobnejších oblastí Slovenska (severozápad) a zo Spiša. Často boli činní aj mimo Slovenska, kde sa tešili väčším úspechom, ako doma – mali dielne v USA, Poľsku, Rusku a na Balkáne.
Začiatkom 20. storočia bolo na Slovensku asi 5 000 drotárov, po vzniku Česko-Slovenska povolanie postupne zanikalo a vyrábali sa najmä umelecké výrobky -– výroba sa koncentrovala vo výrobných družstvách (napr. roku 1941 bolo založené družstvo Svetom vo Veľkom Rovnom).
Zbierku venovanú drotárskemu remeslu vystavuje Považské múzeum v Žiline v Budatínskom zámku.
Slovenskí drotári
[upraviť | upraviť zdroj]- Jozef Holánik-Bakeľ (* 1863, Dlhé Pole, Rakúsko-Uhorsko – † 1942, )
- Jakub Šerík-Fujak (* 1907, Dlhé Pole – † 1988, )
- Jozef Kerák (* 1891, Veľké Rovné - † 1945, )
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ TASR. Drotárstvo zapísali do svetového zoznamu UNESCO. Pravda (Bratislava: Perex), 2019-12-12. Dostupné online [cit. 2019-12-15]. ISSN 1336-197X.
Externé odkazy
[upraviť | upraviť zdroj]- Alojz Pavlík: Z dejín drotárstva Archivované 2010-01-22 na Wayback Machine
- www.drotaria.sk - portál o drotárstve