Martin Homza
Martin Homza | |
slovenský historik, medievalista a univerzitný profesor | |
![]() Prof. Martin Homza, Dr. | |
Narodenie | 1. január 1967 (57 rokov) Gelnica, Česko-Slovensko |
---|---|
Alma mater | Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave |
Prof. Martin Homza, Dr. (* 1. január 1967, Gelnica)[1][2] je slovenský historik, medievalista a univerzitný profesor. Žiak prof. Matúša Kučeru. Je špecialistom v odbore starších slovenských a stredoeurópskych dejín. Pracuje so stredovekými prameňmi naračného charakteru (kroniky, letopisy, hagiografické texty). Je autorom vedeckých monografií, editorom vedeckých textov z dejín Spiša, k dejinám Karpatsko-jadranskej oblasti a slovenských textov predspisovného obdobia v rámci edície „Monumenta Linguæ Slovacæ“.
Pôsobí na Katedre slovenských dejín Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave (FiF UK),[3] pričom v rokoch 2017 – 2023 bol jej vedúcim.
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]Narodil sa v Gelnici 1. januára 1967. Pochádza zo Spiša, z Hnileckej doliny, v dejinách známej najmä ťažbou a spracovaním kovov. Jeho rodokmeň je overiteľný do roku 1740. V roku 1989 patril k jadru takzvaných „novembristov“, ktorí iniciovali študentskú demonštráciu 16. novembra a následné revolučné zmeny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (FiF UK).[4] V roku 1990 ukončil štúdium slovenského jazyka a histórie na FiF UK.[2] Titul Dr. v odbore Slovenské dejiny získal v roku 1995 na FiF UK obhajobou dizertačnej práce s názvom „Vzťahy stredovekého Spiša a Malopoľska od príchodu Slovanov do r. 1241“.
Jeho pôsobenie na Katedre slovenských a českých dejín FiF UK sa datuje od roku 1990. Od roku 1995, už po zmene názvu na Katedra slovenských dejín a archívnictva, tu pôsobil ako odborný asistent. Po oddelení Katedry archívnictva a pomocných vied historických v roku 2000, – ako docent (od roku 2002). V roku 2012 ho prezident Slovenska Ivan Gašparovič vymenoval za profesora. V období 2012 – 2016 pôsobil ako profesor na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave. Vedúcim Katedry slovenských dejín na FiF UK v Bratislave bol v rokoch 2017 – 2023.
Je školiteľom magisterských a dizertačných prác celého radu súčasných slovenských historikov: Naďa Rácová (Labancová), Nora Verešová (Malinovská), Nataša Procházková, Jana Bačová, Angelika Herucová, Tomáš Homola, Martin Neumann, Adam Mesiarkin, Ladislav Dombi, Peter Benka, Michal Augustovič, Vladimír Olejník, Ivana Lukáč Labancová a ďalší.
Absolvoval študijné pobyty v Poľsku (Krakov, Historický ústav Jagelovskej univerzity 1994); v Maďarsku (Budapešť, CEU, 1995/1996); v roku 2007/2008 v Nemecku (Seminar für Mittlere und Neuere Geschichte an der Georg-August-Universität Göttingen), a to ako hosťujúci pedagóg. V rámci programu Erazmus medzi rokmi 2010 a 2019 prednášal ako hosťujúci profesor na UJ v Krakove (Poľsko), na Georg-August Universität v Göttingene (Nemecko), na Univerzite svätých Cyrila a Metoda vo Veľkom Tarnove (Bulharsko) a na Universitate Babeş-Bolay v Kluži (Rumunsko). Okrem toho prednášal na univerzitách v Novom Sade, Ivano-Frankivsku, Tirane, St. Petersburgu, Varšave, atď.
Je vedúcim celého radu vedeckých projektov. K najvýznamnejším patria APVV projekty „Slovacikálne texty z bývalého Uhorského kráľovstva na príklade Horného Uhorska (1500 – 1780)“, „Slovaciká z bývalého Uhorského kráľovstva na príklade Horného Uhorska (1500 – 1780)“ a projektu „E-learning ako inovatívna forma univerzitného a celoživotného vzdelávania v odbore slovenské dejiny I a II“. Ako vedúci slovenskej časti Pracovnej skupiny[4] pre dejiny Spiša pri Slovensko-poľskej komisii humanitných vied sa podieľa na realizácii medzinárodného vedeckého projektu venovanému dejinám Spiša „Historia Scepusii“, vol. 1 – 3. Spolu s profesorom Željkom Holjevacom je hlavným editorom slovensko-chorvátskej ročenky „Studia Carpatico-Adriatica“, ktorá vychádza pri Slovensko-chorvátskej komisii humanitných vied.
V roku 2023 Rastislav Ballek a Miklós Forgács upravili do divadelnej podoby knihu Martina Homzu „Murices Novae alebo Nové ostne: Dialógy o starších slovenských dejinách“ pod názvom „Pribina (Making of)“.[5]
V rokoch 1990 – 2009 vydával časopis „Proglas“. Tento mal na rozmedzí 20. a 21. storočia aj vlastnú poľskú redakciu, v ktorej vyšlo 10 čísel venovaných dejinám strednej Európy.
V rozmedzí 2001 – 2008 bol riaditeľom Kláštorisko, n.o., ktorá sa usilovala o revitalizáciu kartuziánskeho kláštora na Skale útočišťa (Slovenský raj, kataster obce Letanovce).
Martin Homza pripravil spolu s redaktorom Petrom Turčíkom pre Rádio Devín (RTVS) 40 relácií v rámci cyklu „Historický slovník“ (február – december 2012).[6] V spolupráci s redaktorkou Táňou Kusou v roku 2017 pre RTVS odvysielali tri relácie venované historickej interpretácii eposu Svätopluk od Jána Hollého[7] 4 a v roku 2018 šesť relácií venovaných historickej interpretácii staroslovienskych literárnych pamiatok („Život svätého Konštantína“, „Život svätého Metoda“, „Proglas“ a iných).[8] V rámci projektu E-learning pripravil 20 relácii v cykle „Dejiny Slovenska“, voľne dostupných na YouTube.[9]
Ako člen vedenia Historického odboru Matice slovenskej sa v decembri roku 2018 zúčastnil s príhovorom (predstavením laureáta) slávnostného odovzdávania Ceny Daniela Rapanta kontroverznému historikovi Jozefovi Rydlovi.[10][11] Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave sa od osobnosti laureáta, ocenenia aj prítomnosti Martina Homzu na slávnosti, dištancovala príspevkom na svojom oficiálnom komunikačnom kanáli na sociálnej sieti Facebook.[12]
V roku 2023 ho dekan FiF UK Marián Zouhar odvolal z funkcie vedúceho Katedry slovenských dejín pre údajné neetické správanie.[13][14] Anonymné podnety študentov neboli podľa Homzu vedením fakulty prešetrené a dokázané,[15][16] Zouhar naopak uvádza, že podnety preveroval, odvolanie navyše podľa neho nestálo len na nich.[13]
V súkromnom živote sa venuje športu (futbal, beh, otužovanie), výtvarnému a literárnemu umeniu. Ovláda angličtinu, poľštinu, ruštinu a nemčinu. Pracuje s textami v latinčine, staroslovienčine a slovenčine predspisovného obdobia.
Členstvá
[upraviť | upraviť zdroj]- Člen redakčných rád slovenských i medzinárodných odborných časopisov a ročeniek: „Studia Carpatico-Adriatica“, „Kontakty“, „Slovenský časopis historický“
- Člen Správnej rady Ústavu pamäti národa Slovenskej republiky
- Člen Správnej rady Slovenského historického ústavu v Ríme
- Člen Slovenskej kontúry rytierov svätého Juraja – Európskeho rádu Domu Habsbursko-Lotrinského
- Člen Slovenského komitétu slavistov
- 2018 Tajomník slovenskej časti Slovensko-poľskej komisie humanitných vied
- 2019 Vedúci slovenskej časti Slovensko-chorvátskej komisie humanitných vied
- 2020 Člen odborovej komisie pre doktorandské štúdium v odbore Slovenské dejiny
Ocenenia
[upraviť | upraviť zdroj]Za svoju vedeckú prácu bol ocenený viacerými cenami:
- 2005 Cena Henryka Wereszyckého a Wacława Felczaka za najlepšiu knihu k dejinám strednej Európy (publikácia Terra Scepusiensis)
- 2012 Rytiersky kríž rádu za zásluhy – Poľská republika (udelený prezidentom Poľskej republiky Bronisławom Komorowským)
- 2017 Bronzová plaketa FiF UK v Bratislave
- 2018 Cena Benefactor Musaei Scepusiensis V kategórii Veda a výskum za dielo Historia Scepusii, vol. 2
- 2019 Cena Literárneho fondu za vedeckú a odbornú literatúru (za publikácia Haličsko-volynská kronika)
- 2021 Cena Egona Erwina Kischa za knihu Študentský prológ k Nežnej revolúcii: Bratislava 16. novembra 1989
Bibliografia
[upraviť | upraviť zdroj]- Homza, Martin – Sroka, Stanislaw A.: Štúdie z dejín stredovekého Spiša. Kraków : Spolok Slovákov v Poľsku, 1998. - 154 s. ISBN 83-9078-557-9
- Homza, Martin: Mulieres suadentes. Presviedčajúce ženy: Štúdie z ženskej panovníckej svätosti v strednej a východnej Európe v 10.-13. storočí. Bratislava: Lúč, 2002, - 182 s. ISBN 80-7114-372-3
- Terra Scepusiensis: Stav bádania o dejinách Spiša, ed. Martin Homza, Ryszard Gładkiewicz. Levoča – Wrocław, Kláštorisko, 2003, - 987 s. ISBN 80-7114-457-6 [SK] a 83-88430-25-4 [PL]
- Historia Scepusii, vol. 1: dejiny Spiša do roku 1526. – Bratislava: etc..., 2009, - 663 s. ISBN 978-80-968948-2-6
- Homza Martin: Uhorsko-poľská kronika, trans.: Jana Balegová. Bratislava: PostSciptum, 2009, - 224 s. + 16 obr. ISBN 978-80-969850-4-3 Slovakia and Croatia: Historical Parallels and Connections (until 1780), ed.: Martin Homza - Neven Budak. Bratislava: PostScriptum, 2013, - 446 s. ISBN 9788089567201
- Homza, Martin et al.: Svätopluk v európskom písomníctve. Bratislava: PostScriptum, 2014, - 753 s. ISBN 9788089567225
- Symboly a mýty národov strednej Európy v stredoveku a včasnom novoveku, vol. 1 - 2, ed.: Martin Homza - Adam Mesiarkin. Bratislava: Vydavateľstvo Univerzity Komenského (2014 – 2015), - 189 s. a - 157 s. ISBN 978-80-223-3665-9 a ISBN 9788022340434
- Martin Homza: Stredná Európa, vol. 1: Na začiatku stredoveku. - 2. vyd. - Bratislava: Univerzita Komenského, 2020, - 313 s. + 10 máp (Daniel Gurňák) ISBN 978-80-223-4963-5
- Historia Scepusii, vol. 2: Dejiny Spiša od 1526 do 1918, ed.: Martin Homza a Stanisław A. Sroka. Bratislava: Katedra slovenských dejín FF UK a Instytut historii UJ, 2016, - 1196 s., ISBN 978-80-223-4210-0.
- Homza, Martin: Mulieres Suadentes – Persuasive Women: Female Royal Saints in Medieval East Central and Eastern Europe. - 1. vyd. - Leiden : Brill, 2017. - 272 s. - (East Central and Eastern Europe in the Middle Ages, 450-1450; vol. 42) ISBN 978-90-04-31466-5
- Croatia and Slovakia: vol. 2: Historical Parallels and Conections (from 1780 to the Present Day), ed.: Željko Holjevac, Martin Homza - Martin Vass. Zagreb: FF Press, 2017, - 294 s. ISBN 9789531756051
- Homza, Martin – Malinovská, Nora: Haličsko-volynská kronika : Neznáme rozprávanie o rodine kráľov a kniežat východo-strednej Európy v 13. storočí. - 1. vyd.- Martin : Matica slovenská, 2019. - 423 s. ISBN 9788081282331
- Martin Homza: Murices Novae alebo Nové ostne: Dialógy o starších slovenských dejinách, ale nielen o nich. Bratislava: Slovenské dejiny, 2020, - 333 s. ISBN 9788097372934
Je hlavným editorom série Monumenta Linguæ Slovacæ, ktorá vychádza od roku 2018.
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ Autorita Osobné meno : Homza, Martin [online]. Martin: Slovenská národná knižnica, [cit. 2024-01-18]. Dostupné online.
- ↑ a b Martin Homza. In: Absolventi [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2024-01-18]. Dostupné online.
- ↑ Prof. Martin Homza, Dr. [online]. Bratislava: Univerzita Komenského, [cit. 2024-01-18]. Dostupné online.
- ↑ a b E-kniha: Študentský prológ k nežnej revolúcii [online]. 2021-02-14, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Pribina (Making of) | DAB Nitra [online]. www.dab.sk, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Historický slovník [online]. rtvs.sk, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Ján Hollý: Svätopluk [online]. rtvs.sk, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Veľkomoravské literárne pamiatky [online]. rtvs.sk, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Katedra slovenských dejín FiF UK v BA [online]. www.youtube.com, [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ KOVAČIČ HANZELOVÁ, Zuzana; VALOVIČ, Peter. Matica ocenila falošného profesora, boli sme pri tom (video) [online]. domov.sme.sk, [cit. 2023-10-17]. Dostupné online.
- ↑ LYSÝ, Miroslav. K Matici slovenskej a Jozefovi Rydlovi [online]. Denník N, 2019-02-08, [cit. 2023-10-17]. Dostupné online.
- ↑ Filozofická fakulta UK v Bratislave - CENA DANIELA RAPANTA ZA ROK 2018 A FIF UK... Bratislava, 11. 12. 2018 | Facebook [online]. www.facebook.com, [cit. 2023-10-17]. Dostupné online.
- ↑ a b POČÁTKO, Martin. Otrasy na najstaršej univerzite. Dekan odvolal vedúceho katedry po rokoch študentských sťažností. Pravda (Bratislava: OUR MEDIA SR), 2023-04-10. Dostupné online [cit. 2023-10-15]. ISSN 1336-197X.
- ↑ Katedra slovenských dejín UK má po odvolaní profesora nové vedenie. Budúcnosť pracoviska nie je uzavretá. Pravda (Bratislava: OUR MEDIA SR), 2023-05-24. Dostupné online [cit. 2023-10-15]. ISSN 1336-197X.
- ↑ AUGUSTOVIČ, Michal. Dekan Zouhar odvolal Homzu. Viedli k tomu anonymy od 4 študentov, ktoré nikto nepreveril. Štandard (Bratislava: DENNÍK ŠTANDARD), 2023-03-16. Dostupné online [cit. 2023-10-15].
- ↑ AUGUSTOVIČ, Michal. Diskreditácia Martina Homzu, časť druhá. Štandard (Bratislava: DENNÍK ŠTANDARD), 2023-04-17. Dostupné online [cit. 2024-01-17].