Alessandro Fortis
Alessandro Fortis | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Nume la naștere | Alessandro Fortis ![]() |
Născut | [2] ![]() Forlì, Italia ![]() |
Decedat | (68 de ani)[3][4] ![]() Roma, Regatul Italiei ![]() |
Înmormântat | cimitero monumentale di Forlì[*] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | politician avocat ![]() |
Limbi vorbite | limba italiană[5] ![]() |
Deputat al Regatului Italiei ![]() | |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XXIII legislatura del Regno d'Italia[*] |
ministro dell'interno del Regno d'Italia[*] ![]() | |
În funcție – | |
Precedat de | Tommaso Tittoni |
Succedat de | Sidney Sonnino |
ministro dell'agricoltura, industria e commercio del Regno d'Italia ![]() | |
În funcție – | |
Precedat de | Luigi Rava[*] |
Succedat de | Nerio Malvezzi de' Medici[*] |
Prim-ministru al Regatului Italiei[*] ![]() | |
În funcție – | |
Precedat de | Tommaso Tittoni |
Succedat de | Sidney Sonnino |
ministro degli affari esteri del Regno d'Italia[*] ![]() | |
În funcție – | |
Precedat de | Tommaso Tittoni |
Succedat de | Antonino Paternò Castello[*] |
Deputat al Regatului Italiei ![]() | |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XXII legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XXI legislatura del Regno d'Italia[*] |
ministro dell'agricoltura, industria e commercio del Regno d'Italia ![]() | |
În funcție – | |
Precedat de | Antonio di Rudinì |
Succedat de | Antonio Salandra |
Deputat al Regatului Italiei ![]() | |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XX legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XIX legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XVIII legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XVII legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XVI legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XV legislatura del Regno d'Italia[*] |
În funcție – [1] | |
Legislatură | XIV legislatura del Regno d'Italia[*] |
Partid politic | Sinistra storica[*] |
Modifică date / text ![]() |
Alessandro Fortis (n. , Forlì, Italia – d. , Roma, Regatul Italiei) a fost un politician italian, care a fost cel de-al 18-lea prim-ministru al Italiei între 1905 și 1906.
Cariera timpurie
[modificare | modificare sursă]Fortis, evreu la origine,[6] s-a născut în Forlì, în regiunea Emilia-Romagna, Italia, și s-a format ca avocat. Adept republican al lui Giuseppe Mazzini, s-a alăturat lui Giuseppe Garibaldi[7] în 1866 și a luptat alături de el mai întâi în Trentino, apoi la Mentana și în Franța.[8] După ce a fost ales în Camera Deputaților în 1880, Fortis a lucrat inițial sub conducerea lui Francesco Crispi ca subsecretar de interne (1887–1890). A fost ministru al Agriculturii între 1898 și 1899 în primul guvern al lui Luigi Pelloux (iunie 1898-mai 1899).[7] [8]
El a demisionat în 1899 și s-a alăturat ulterior opoziției liberale a lui Giovanni Giolitti, al cărui reformism liberal era cel mai apropiat de opiniile politice ale lui Fortis, care s-au moderat de-a lungul timpului.[8] Fortis a susținut o viziune a statului „care se abține de la orice, care își reduce din ce în ce mai mult acțiunile și responsabilitățile sale; statul de care lumea se teme, mai degrabă decât să i se ceară socoteală... este, pare-mi-se, sortit să dispară”.[9]
Liberalii moderați s-au opus măsurilor represive ale lui Pelloux care restricționau activitatea politică și libertatea de exprimare și au urmărit să mențină libertățile constituționale. Fortis a sprijinit guvernele lui Giuseppe Zanardelli (februarie 1901 – noiembrie 1903) și Giolitti (noiembrie 1903 – martie 1905).[7] [8]
Prim-ministru
[modificare | modificare sursă]În martie 1905, la recomandarea lui Giolitti, și-a format primul guvern, asociat în principal cu naționalizarea căilor ferate, după ce s-a confruntat cu o grevă feroviară în perioada 17-22 aprilie a acelui an,[10] [11] care ar fi putut paraliza transportul în țară. Lucrătorii feroviari au devenit angajați publici, ceea ce i-a lipsit de dreptul la grevă.[7] [12]
În septembrie 1905, Fortis a vizitat Calabria și Sicilia pentru a examina direct amploarea pagubelor provocate de cutremurul din Calabria din 1905.[8] Ulterior a introdus o lege specială pentru a ajuta aceste regiuni sudice. Această măsură a fost prima recunoaștere reală de către statul italian ale problemelor fundamentale care stau la baza subdezvoltării din sud.[8]
Guvernul său a fost înfrânt în Camera Deputaților (camera inferioară a Parlamentului) în decembrie 1905, când un tratat comercial cu Spania care ar fi redus semnificativ tarifele italiene pe vinul spaniol, a fost primit cu o opoziție parlamentară și publică severă și a fost respins.[8] [13] Fortis a demisionat, a fost redesemnat ca prim-ministru și a format un nou guvern, care nu a câștigat încrederea Camerei Deputaților, după care Fortis și-a dat demisia definitiv în februarie 1906.[14]
A murit în 4 decembrie 1909 la Roma.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ a b c d e f g h i j storia.camera.it, accesat în
- ^ a b https://storia.camera.it/deputato/alessandro-fortis-18410916 Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ a b Autoritatea BnF, accesat în
- ^ a b Alessandro Fortis, Encyclopædia Britannica Online, accesat în
- ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ Hooper, John (), The Italians (în engleză), Penguin Publishing Group, ISBN 978-0-14-312840-3, accesat în p. 123
- ^ a b c d Sarti, Roland (), Italy: A Reference Guide from the Renaissance to the Present (în engleză), Infobase Publishing, ISBN 978-0-8160-7474-7, accesat în p. 290
- ^ a b c d e f g Fortis, Alessandro Arhivat în , la Wayback Machine., Historical Dictionary of modern Italy
- ^ Ashley, Susan A. (), Making Liberalism Work: The Italian Experience, 1860-1914 (în engleză), Bloomsbury Academic, ISBN 978-0-275-98062-7, accesat în p. 48
- ^ Italian Railroad Men To Begin Strike To-Day; Trains to be Run by Soldiers and Navy Engineers, The New York Times, April 17, 1905
- ^ Italian Strike Ended; Arbitration Between Government and Railroad Men Planned, The New York Times, April 22, 1905
- ^ Ashley, Susan A. (), Making Liberalism Work: The Italian Experience, 1860-1914 (în engleză), Bloomsbury Academic, ISBN 978-0-275-98062-7, accesat în p. 65
- ^ Three Cabinets Resign; Italian, Greek, and Montenegrin - Italy's Modus with Spain Rejected, The New York Times, December 18, 1905
- ^ Grand, Alexander De (), The Hunchback's Tailor: Giovanni Giolitti and Liberal Italy from the Challenge of Mass Politics to the Rise of Fascism, 1882-1922 (în engleză), Bloomsbury Academic, ISBN 978-0-275-96874-8, accesat în p. 123
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- Ashley, Susan A. (2003). Making Liberalism Work: The Italian Experience, 1860-1914, Westport (CT): Praeger Publishers, ISBN: 0-275-98062-6
- Braber, Ben (2013). This cannot happen here, Amsterdam: Amsterdam University Press, ISBN: 978-90-4851-997-2
- De Grand, Alexander J. (2001). The hunchback's tailor: Giovanni Giolitti and liberal Italy from the challenge of mass politics to the rise of fascism, 1882-1922, Greenwood.
- Hooper, John (2016). The Italians, Penguin Publishing Group, ISBN: 9780143128403
- Sarti, Roland (2004). Italy: a reference guide from the Renaissance to the present, New York: Facts on File Inc., ISBN: 0-81607-474-7
Legături externe
[modificare | modificare sursă]
|