skjøte
Norsk
[rediger]Substantiv
[rediger]skjøte n (bokmål/riksmål)
- Eiendomsdokument.
Andre former
[rediger]- skøyte (nynorsk)
Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett substantiv intetkjønn) | ||||
---|---|---|---|---|
Entall | Flertall | | ||
Ubestemt | Bestemt | Ubestemt | Bestemt | |
skjøte | skjøtet | skjøter | skjøtene | (bokmål/riksmål) |
skjøte | skjøtet | skjøter | skjøta | (bokmål) |
For genitiv av substantiv, se eieform. |
Verb
[rediger]skjøte (bokmål/riksmål)
- Dette ordet mangler en definisjon. Hjelp gjerne til ved å legge til en definisjon.
Andre former
[rediger]- skøyte (nynorsk)
Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett) | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Infinitiv | Presens | Preteritum | Perfektum | Imperativ | Presens partisipp | Passiv | |
å skjøte | skjøter | skjøtte | har skjøtt | skjøt | skjøtende | skjøtes | (bokmål/riksmål) |
Synonymer
[rediger]Verb 2
[rediger]skjøte (bokmål/riksmål)
- Overdra eiendomsrett ved eiendomsdokument (skjøte) til noen.
Andre former
[rediger]- skøyte (nynorsk)
Uttale
[rediger]Grammatikk
[rediger]Bøyning (regelrett) | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Infinitiv | Presens | Preteritum | Perfektum | Imperativ | Presens partisipp | Passiv |
|
å skjøte | skjøter | skjøta | har skjøta | skjøt | skjøtende | skjøtes | (bokmål) |
å skjøte | skjøter | skjøtte | har skjøtt | skjøt | skjøtende | skjøtes | bokmål/riksmål |