Aukštojas
54°31′37″ š. pl. 25°37′32″ r. ilg. / 54.52694°š. pl. 25.62556°r. ilg.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/57/Auk%C5%A1tojo_kalnas_-_panoramio_%281%29.jpg/250px-Auk%C5%A1tojo_kalnas_-_panoramio_%281%29.jpg)
Aukštójas (arba Aukštàsis kálnas) – kalva, esanti Juozapinės kaime, ~24 km į pietryčius nuo Vilniaus, netoli Baltarusijos sienos, 3,5 km į pietvakarius nuo Medininkų, Medininkų aukštumos moreniniame masyve, Juozapinės draustinyje. Aukštojas yra aukščiausias Lietuvos taškas. Aukštis virš jūros lygio 293,84 m. Aukštį 2004 m. nustatė Vilniaus Gedimino technikos universiteto specialistai.
Kalno paviršius suformuotas per priešpaskutinį ledynmetį. Suklotas iš moreninio priemolio ir priesmėlio su žvirgždo, gargždo ir riedulių priemaiša. Kalno šiaurinis ir rytinis šlaitai lėkšti, o pietinis ir vakarinis statesni, suraižyti raguvų. Priklauso Juozapinės valstybiniam germorfologiniam draustiniui (251 ha).[2]
Vardas kalvai suteiktas 2005 m. lapkričio 18 d. (Vilniaus rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T3-329, kuriame rašoma: „Patvirtinti Lietuvos Respublikos aukščiausios žemės paviršiaus vietos (293,84 m virš jūros lygio), esančios Juozapinės k., Medininkų sen., Vilniaus r., pavadinimą – Aukštojas.“), „nukarūnuojant“ iki tol aukščiausia Lietuvos kalva laikytą Juozapinės kalną (292,90 m). Aukštojas – vyriausio baltų dievo vardas.[3] [4]
Taip pat skaitykite
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- Sūr Munamiagis (aukščiausia kalva Estijoje)
- Gaizinkalnas (aukščiausia kalva Latvijoje)
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ http://www.delfi.lt/archive/article.php?id=9616312
- ↑ http://www.vstt.lt/VI/index.php#a/393 Archyvuota kopija 2019-10-20 iš Wayback Machine projekto. Valstybinė saugomų teritorijų tarnyba prie Aplinkos ministerijos
- ↑ http://www.vilniaus-r.lt/index.php?id=790 Archyvuota kopija 2014-10-06 iš Wayback Machine projekto. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T3-329
- ↑ Mitologijos enciklopedija, 2 tomas. Vilnius. Vaga. 1999. 273–274 p.