Groupe Espace
Ehhez a szócikkhez további forrásmegjelölések, lábjegyzetek szükségesek az ellenőrizhetőség érdekében. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts a szócikk fejlesztésében további megbízható források hozzáadásával. |
Tér Csoport (Groupe Espace) | |
Alapítva | 1951. október 17. |
Megszűnt | 1960[1] |
Jogelőd |
|
Tevékenység | multidiszciplináris (építészet, szobrászat, festészet, formatervezés, komplex kivitelezés, kiállítások) |
Székhely | Boulogne-Billancourt, Franciaország |
Cím | 5. rue Bartholdi |
Tagság | nemzetközi |
Vezető | André Bloc, Paul Herbé , Fernand Léger és Bernard Zehrfuss |
A Groupe Espace (magyarul: Tér Csoport) építészeket, konstruktőröket, szobrászokat és képzőművészeket összefogó franciaországi társulás volt, melyet 1951-ben André Bloc és Félix del Marle alapított a második világháború utáni újjáépítés idején.
Sajátosságai
[szerkesztés]A csoport alapvető felismerése az volt, hogy az épített környezet társadalomformáló hatású. Ugyanakkor, a háború után fellépő mérhetetlen lakáshiány enyhítésére megkezdődött építkezések, az építészeti modernizmus kiemelkedő eredményeinek lélektelen másolásával, azok eszmei tartalmának megértése nélkül, olyan sivár tömegtermelést eredményezett, amelynek társadalmi hatása inkább káros volt.
A csoport célul tűzte ki, hogy az építészet, a szobrászat és a képzőművészetek szintézisének létrehozásával a jövő társadalmát szolgáló, minőségi lakókörnyezetet teremtsenek mind használati, mind esztétikai szempontból. Ezért szociológusok, pszichológusok és más építészettel kapcsolatba hozható tudományok szakértőinek a véleményét is figyelembe vették a tervezés során.
Fontosnak tartották az új technológiák és új anyagok kidolgozását és felhasználását. A csoport filozófiájának az eszmei gyökere az orosz konstruktivizmusig és a holland De Stijl mozgalomig nyúlik vissza, de számtalan korábbi francia társulás is előfutára volt a mozgalomnak, melyektől tagokat is átvett.
Fő publikációs fóruma az André Bloc által alapított L’Architecture d’Aujourd’hui építészeti magazin volt, de rendeztek kiállításokat és szimpóziumokat is. A csoport jelentős – ám a szakirodalomban sokszor mellőzött – hatással volt az építészet további fejlődésére. Eszmei örökségükre tagjaik átvándorlásával több későbbi társulás is épített.
Megalakulásának nemzetközi előzményei
[szerkesztés]
Rietveld Schröder ház
|
A Groupe Espace megalakulásának nemzetközi előzményei a 20. század eleji orosz konstruktivisták és a holland De Stijl mozgalom eredményeihez nyúlnak vissza.
A konstruktivistáknak radikálisan funkcionális és technikai koncepciójuk volt az építészetről. Néhány művész, például Vladimir Tatlin, Alekszandr Rodcsenko, Naum Gabo és Antoine Pevsner az 1910-es években különböző anyagok és textúráik kutatásával kezdett foglalkozni. Az anyagokkal kapcsolatos kísérletek egyre inkább térbelivé váltak. Idővel a figyelem fókuszában az anyag fokozatosan átadta helyét a konstruktív térfeltárásnak. Az elvont és szigorú mozgalom célja a modern ipari társadalom és a városi tér tükrözése volt. Elutasította a stilizált dekorációt az anyagok összeillesztésének ipari jellegű esztétikája javára. A tervek a fejlett technológiát és a mérnöki tervezést (bevallottan kommunista) társadalmi céllal ötvözték.
Alapgondolatában visszatükröződik a funkcionalizmus, az anyagokkal való kísérletezés és az építészet társadalomformáló szerepének hangsúlyozása és kihasználása a jövő épített környezetének kialakításában.
A De Stijl festőkből, építészekből és tervezőkből álló holland csoport volt, amely 1917-ben művészszövetséget és azonos nevű művészeti folyóiratot alapított Leidenben. A De Stilj a művészetben hasonló gondolatokat és célokat követő művészek fóruma volt, akik közösen igyekeztek kiállításokat szervezni és kiadványokat publikálni. Képviselői ― hasonlóan a német Bauhaushoz, amelyhez eszmei és művészeti szempontból is szoros kapcsolatuk fűződik ― a művészet és építészet geometrikus-absztrakt ábrázolási formája és a funkcionalitásra korlátozódó purizmus mellett kötelezték el magukat.
Esztétikai alapelveiket átfogó módon a tervezés minden területére alkalmazták. Elképzeléseiket a kubizmus és Vaszilij Kandinszkij művészetelméleti publikációi befolyásolták. A Groupe Espace szintén a geometrikus absztrakció szellemében születő műveket támogatott. Különös jelentőségűek ebben a tekintetben a neoplaszticizmus Piet Mondrian által megfogalmazott alapelvei. Ennek a képi nyelvnek az elemei a vízszintes/függőleges, nagy/kicsi, világos/sötét ellentétpárok voltak és a színek redukálása a három alapszínre: piros, sárga és kék, valamint a nem színekre: fekete, szürke és fehér.
Az 1924-ben Gerrit Rietveld építész álal tervezett Rietveld Schröder ház , melyet 2000-ben felvettek az UNESCO világörökségi listájára, a De Stijl mozgalom egyik legfontosabb épülete. Mutatja a legapróbb részletig terjedő egységes alkalmazását a De Stijl esztétikai alapelveinek. Ezek az elvek Mondrian és Jean Gorin közvetítésével hatottak a Groupe Espace alkotóira is. A Groupe Espace a De Stijl-hez hasonlóan multidiszciplináris csoport volt, és esztétikai elveit egységesen dolgozta ki minden alkalmazási területre. Tagjai közösen léptek fel kiállításokon és együtt publikáltak. A neoplaszticizmus formai és színelméleti elveit a Groupe Espace az építészetben, a belsőépítészetben és dekorációban is átvette.
Megalakulásának franciaországi előzményei
[szerkesztés]![Union des artistes modernes logo](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/Union_des_artistes_modernes_1930_0.jpg/220px-Union_des_artistes_modernes_1930_0.jpg)
Franciaországban 1929. május 15-én alakult meg a Union des artistes modernes (Modern Művészek Uniója), rövidítve az UAM, mely dekoratív művészek és építészek mozgalma volt. Alapítói Jean Prouvé , Charlotte Perriand , Charles Édouard Jeanneret (Le Corbusier), Pierre Jeanneret és Robert Mallet-Stevens voltak. A második világháború idején szünetelő tevékenységét az UAM 1949-től 1958-ig folytatta. Az egyesület tagjai a funkcióra, a szerkezetre összpontosítottak, új anyagokat és új technikákat alkalmaztak, törekvéseiket a díszítőművészet modern és újraértékelt víziójához igazítva.
A Franciaországba elvándorló művészek révén a konstruktivista és neoplaszticista tendenciák hamarosan megérkeztek Párizsba is, és különböző társulások útján, melyek tagjai közt sok volt az átfedés, termékeny talajra találtak. 1929-ben Michel Seuphor , Nicolas Schöffer későbbi művészetkritikusa és Torres-Garcia festőművész megalapította a Cercle et Carré csoportot, amely olyan konstruktivista irányzatú művészeket hozott össze, mint Mondrian, Kandinsky, Pevsner, Vantongerloo és Moholy-Nagy. A Cercle et Carré csoport népszerűsítette az absztrakt művészet új eredményeit és munkáit, és művészeti folyóiratot is indított társulásukkal azonos címen, melyből három szám jelent meg. A kozmopolita művészek egyesülete csak egy évig létezett, de 1930-ban szervezett egy jelentős kiállítást, melynek helyszíne a párizsi a Galerie 23. volt (rue de La Boétie). Ezt úgy tartják számon, mint az első nemzetközi csoportos absztrakt művészeti kiállítást.
Seuphor távozása után Vantongerloo 1931. február 15-én új csoportot alapított Abstraction-Création néven, amely átvette a Cercle et Carré csoport tagjainak többségét, s az elődje által kidolgozott ötleteket is továbbvitte. Az Abstraction Création olyan fórum volt, ahol a konkrét, a konstruktivista és a geometrikus művészeti irányzatok képviselői találkoztak. Kiállításokat, felolvasásokat, vitaköröket szerveztek, és rengeteg elméleti és módszertani előkészítő munkát végeztek a nem reprezentatív művészet számára. A művészek színtanulmányokkal foglalkoztak, amelyek a néző látását befolyásoló fizikai-optikai jelenségeket tártak fel.
1939-ben, a második világháború előtt Frédo Sidès műkereskedő és gyűjtő, valamint Yvanohoé Rambosson műkritikus közösen rendezett kiállítást Réalités Nouvelle címmel a párizsi Galerie Charpentier-ben . Itt elsősorban az Abstraction-Création csoporthoz tartozó művészek munkáit mutatták be. A kiállítás címére utaló művészegyesület hivatalos megalapítására csak a háború után, 1946-ban került sor. De hamarosan, 1946–1947-ben az Abstraction-Création egyesületet felváltotta a Salon des Réalités Nouvelles , mint az absztrakt irányzatokat összefogó társulás. Megalakulásukkor a csoport által képviselt művészeti irányvonalat határozottan absztrakt, konstruktív, nonfiguratív művészetként határozták meg.
André Bloc, aki maga is sokoldalú mérnök, építész, festő, később szobrász és folyóirat-szerkesztő volt, 1936-ban Párizsban alapítóként működött közre az Union pour l'Art létrehozásában, hogy teret adjon a művészeti ágak képviselői és az építészek általános és teljes együttműködésére vonatkozó elképzeléseinek. Pierre Vago mellett főtitkára volt az Auguste Perret által elnökölt bizottságnak. 1949-ben Le Corbusier-vel megosztva alelnöke volt a Henri Matisse elnökségével működő Association pour une Synthèse des Arts Plastiques-nak, amely ugyanabban a szellemben született, mint amely az 1951-ben Félix del Marle-lal közösen alapított Espace Groupot is inspirálta. Mindezekkel az előzményekkel, és eszmei háttérrel alakult meg André Bloc vezetésével és Félix del Marle közreműködésével a Group Espace nevű multidiszciplináris társulás azzal a céllal, hogy a konstruktivizmus és a neoplaszticizmus elveit továbbfejlesztve az építészet, szobrászat és képzőművészetek olyan szintézisét hozza létre, mely lehetővé teszi, hogy a jövő épített környezetét társadalomformáló erővé tegyék. Ebben a törekvésben szociológusok, pszichológusok és számos más társtudomány eredményeire is támaszkodtak.
A Groupe Espace megalapítása
[szerkesztés]![Eugène Claudius-Petit 1948-ban](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Eug%C3%A8ne_Claudius-Petit_en_1948.jpg/220px-Eug%C3%A8ne_Claudius-Petit_en_1948.jpg)
A Groupe Espace (Tér Csoport) alakuló közgyűlésére 1951. október 17-én, az újjáépítésért és városfejlesztésért felelős miniszter, Eugène Claudius Petit tiszteletbeli és André Bloc tényleges elnökletével a Grand Palais épületében került sor. A közgyűlés elfogadta a jelenlévőkkel ismertetett alapító okiratot és a csoportosulás elsődleges céljául az építészet, szobrászat, festészet és egyéb vizuális- és képzőművészeti ágazatok közötti szintézis megteremtését tűzte ki. André Bloc a korábbi sikeres és sikertelen példák ismertetésével vezette be beszédét, mely után áttértek a tisztségek viselőinek megválasztására.
A társulás időtartamát 99 évben rögzítették. Székhelyének címe Boulogne-sur-Seine, 5. rue Bartholdi.
A társulás tiszteletbeli elnökévé Eugène Claudius Petit, kulturális és városrendezési minisztert (Ministère de la Culture et de l’Urbanisme) választották, elnöke André Bloc, elnökhelyettesei Paul Herbé , Fernand Léger és Bernard Zehrfuss , titkára Félix del Marle, kincstárnoka Bernard Laffaille , szóvivői pedig Luc Arsene-Henry és Edgard Pillet lettek. A bizottság tagjai Sonia Delaunay, Beöthy István, Silvano Bozzolini , Cicero Diaz, Jean Fayeton , Pierre Faucheux , Jean Gorin, Berto Lardera , Robert le Ricolais , Paul Nelson és Marcel Roux voltak.
Az alakuló közgyűlés keretében kidolgozták a munkamódszereket, és létrehozták az egyes speciális feladatokra szakosodott munkacsoportokat. Ezek a feladatok felölelték a várostervezést, típustervek kidolgozását, fesztiválok és kiállítások szervezését, a színek használati módjának elméleti kidolgozását és a tárgyi kultúra művészeti fejlesztését.
Kiáltvány
[szerkesztés]Az alapító közgyűlés után megjelent a L’Architecture Aujourd’hui című lapban a Groupe Espace kiáltványa.[2] A kiáltvány bevezetője a következő gondolatokat foglalja össze:
- A képzőművészetek ― festészet, szobrászat, építészet ― elkülönülése sajnálatos, de a művészek, kritikusok és közönség körében széles körben olyannyira elfogadott tény, hogy a művészetek mindennapi életbe való bevonására irányuló legbátortalanabb kísérletek is sokak számára haszontalan merészségnek tűnnek.
- Franciaországban azonban megalakult egy csoport, amely nekilát az ezen területek közötti szintézis megteremtésére irányuló nehéz feladatnak, amely nélkül egyetlen civilizáció sem tudja a saját létét érvényesíteni.
- A kedvező feltételek lehetővé teszik az első kísérleteket. A háború utáni újjáépítés döntő szakaszába lépett, és az építészek, akik az alapvető munkálatokért felelősek, megértették, hogy helyzetelemzéseik és tervezés közben hasznosan együttműködhetnek más képzőművészekkel.
- Az összegyűltek együttesen aláírnak egy kiáltványt, amelyben megfogalmazzák programjukat. Azok a művészek gyűltek össze, akiket úgy tűnik, különösen érdekelnek az új problémák. A kiáltvány jelen aláírása azonban nem más, mint a kezdete a további szélesebb összefogásnak.
- A gondolat megszületett és munkálkodik tovább. Franciaországban, Brazíliában, Dániában és Olaszországban már jegyzik az első projekteket. A Milánói Triennálé megmutatta, miként tudnak az építészek és a képzőművészek intelligensen együttműködni.
- A Groupe Espace, amely megalapításától kezdve egyesületként működik, nem zárt, szűk csoport lesz. Tagjai nem a személyes nyilvánosságra törekszenek, hanem igazi művészekhez illő alázattal közelítenek a kockázatokhoz, amelyek az alapvető kísérletekkel járnak.
Ezt a bevezetőt követi a kiáltvány tényleges szövege:
- Kiáltvány
- Annak érdekében, hogy véglegesen megszabaduljanak bizonyos káros berögzülésektől, amelyek a közönség tömegeit éppúgy áthatják, mint a művészek nagy részét, az alulírott építészek, konstruktőrök és képzőművészek létrehozzák a
- Groupe Espace-t
- Támogatják
- a korábbi non-figuratív művészeti tendenciákat aktuális technikák és módszerek alkalmazásával, valamint megújult célokkal;
- az olyan művészetet, amely a valós térbe ágyazódik, funkcionális és válaszol az ember minden szükségletére, a legegyszerűbbtől a legemelkedettebbig;
- az olyan művészetet, amely foglalkozik a magán és kollektív élet körülményeivel, az olyan művészetet, mely lényeges még az esztétikai értékekre legkevésbé fogékony emberek számára is;
- az olyan konstruktív művészetet, amely projektek hatékony megvalósítása révén közvetlen cselekvésben vesz részt az emberi közösséggel.
- az olyan művészetet, amely a fénynek a műalkotásba való érzékeny és modulált behatolása révén térbelivé válik, az olyan művészetet, amelynek koncepciója és kivitelezése a három dimenzióban lévő szempontok nem vélt, hanem kézzelfogható egyidejűségén alapul.
- az olyan művészetet, amelynél a szín és a forma elválaszthatatlanul összekapcsolódik belső és építészeti tulajdonságaik által a kapcsolatok és arányok ideális kifejeződésében.
- Megállapítják
- hogy túl gyakran bíznak hatalmas építési feladatokat olyan emberekre, akik nem alkalmasak arra, hogy elkötelezzék magukat egy lakócsoport, egy város és még kevésbé egy ország jövője mellett,
- hogy a várostervezés és a városépítés a felelősöktől nemcsak műszaki ismereteket, hanem társadalmi és pszichológiai ismereteket és bizonyos művészi kultúrát is igényel
- hogy a szükséges tudás és kultúra szintje általában elégtelen, és a városok újjáépítése tökéletlen tervek alapján és megkérdőjelezhető formavilággal történik,
- hogy a legtöbb építész nincs felkészülve az új feladatokra,
- hogy azoknak, akik felelősek azért, hogy megteremtsék a környezetet, amelyben a jövő nemzedékek élni fognak, olyan technikusokkal és szobrászokkal, művészekkel kell körülvenniük magukat, akik ismerik a térbeli problémákat, és akiket ráadásul a törvények és rendeletek támogatnak és segítenek.
- Javasolják
- szoros kapcsolatok létrehozását mindazok között, akik felkérhetőek arra, hogy hozzájáruljanak a nagy kortárs feladatokhoz, különösen a következőkhöz: urbanisztikai tanulmányok, tervrajzok kidolgozása, az építészeti térforma tanulmányozása, beleértve a színek használatának kiterjesztését az építészetben, a mindennapi életben.
- így annak érdekében, hogy a közönség tudomást szerezzen a szükséges térformáló újításokról kívánatos, hogy a Group Espace művészei aktívan tevékenykedjenek, különösen a fesztiválok, kiállítások és nagy nyilvános ünnepségek alkalmával. A nagyszabású térforma bemutatókra könnyebben van lehetőség az ilyen események alkalmával, és ezáltal megnyílik az út a maradandó projektek megvalósítása felé.
- A speciális problémák tanulmányozására a következő bizottságok azonnal megalakulnak, és mindegyikbe építészeket, festőket, szobrászokat és képzőművészeket kell bevonni:
- VÁROSRENDEZÉS, TERVRAJZOK, SZÍNEK, KIÁLLÍTÁSOK, FESZTIVÁLOK, TÁRGYAK FORMATERVEZÉSE
- Felhívják a figyelmet
- Arra, hogy minden emberi tevékenység harmonikus fejlődésében nélkülözhetetlen a vizuális- és képzőművészetek jelenléte.
Village polychrome, 1952-53 Biot
[szerkesztés]Universidad Central de Venezuel
A Groupe Espace alkotóit a művészetek szintézisének megvalósítása vezérelte, a festészet, a szobrászat és az építészet közötti hagyományos szakadék áthidalása érdekében. Már a csoport megalakulását követő évben, 1952−1953-ban úgy tűnt, hogy lehetőség nyílik egy egész lakókörnyezet megvalósítására ebben az új, kísérleti szellemben.
André Bloc két régi barátja, André Bruyère építész (1912−1998) és Fernand Léger (1881−1955) festőművész megbízást kapott Francisco Assis de Chateaubriand (1892−1968) brazil sajtómágnás, diplomata és műgyűjtőtől, hogy kétszáz brazil diák számára hozzanak létre egy lakótelepet Biot közelében, egy kis Földközi-tengerre néző faluban, Franciaország délkeleti részén. Az előirányzott teljes költségvetés 236 000 000 frank volt. A pénzt egy 40 hektáros telek megvásárlására, utak és egyéb infrastruktúrák, például parkolók, zöldfelületek, étterem, múzeum, köztéri szobor és mozi építésére, és ami a legfontosabb, diákszállások és tíz teljesen berendezett villa építésére szánták.
André Bruyère elutasította a háború utáni funkcionalizmus téglatestekből építkező szigorú rendjét és sivárságát. A diákfalu terve játékosabb vonalakat és aszimmetrikus formákat mutat. Mivel a diákfalut összművészeti alkotásként fogták fel, a művészek következetesen elmosták a határt a belső és a külső tér között azáltal, hogy a villák bútorzatát és építészetét összehangolták a villák általános környezetével. Fernand Léger hite szerint, a szín létfontosságú, az élet egyik nélkülözhetetlen nyersanyaga, akárcsak a víz és a tűz. Az emberi létet elképzelhetetlennek tartotta színes környezet nélkül. André Bruyère terveit pasztellkrétával merészen színezte. Erről az élénk, vidám színvilágról kapta nevét a végül soha meg nem valósult diákfalu: Village Polychrome. A projekt félbemaradt a finanszírozás meghiúsulása miatt. Ennek ellenére mégis jelentős abban a tekintetben, hogy az 1950-es években a művészetek szintézisének kérdésén keresztül próbált alternatívát megfogalmazni a modernista építészet hegemóniájával szemben. Ez az alternatíva a helyileg meghatározott tér új koncepcióját jelentette volna a szabad formák révén. Így a lakhatás és az életkörnyezet fontos szerepet játszik a Village Polychrome projektben, és tanúskodik Bruyère és Léger ragaszkodásáról az egyén, a mű és a környezet közötti kapcsolathoz. A fennmaradt tervrajzok másik jelentősége, hogy ezek a Group Espace programjának első manifesztációi.
Ez a projekt egyik példája a francia és a dél-amerikai művészeti világ között az 1950-es évek első felében zajló transznacionális cserekapcsolatoknak. Ugyanebben az időben Léger André Bloc-kal, Victor Vasarelyvel és másokkal együtt megbízást kapott arra, hogy a venezuelai Caracas-i Egyetem campusán Raúl Villanueva épületeire több polikróm falfestményt készítsen.[3][4][5][6]
„Építészet – Formák – Szín” kiállítás, Biot, 1954.
[szerkesztés]![Fernand Léger Múzeum, Biot](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Mus%C3%A9e_Fernand_L%C3%A9ger%2C_Biot_-_panoramio.jpg/300px-Mus%C3%A9e_Fernand_L%C3%A9ger%2C_Biot_-_panoramio.jpg)
A Groupe Espace 1951 végi megalakulása óta főként művészek és építészek között teremtett vagy erősített kapcsolatokat, de a nagyközönség számára még mindig kevéssé volt ismert. Ennek orvoslására az egyesület igazgatótanácsa úgy döntött, hogy egy mindenki számára nyitott rendezvényt szervez, amely a csoport projektjeit és tevékenységeit mutatja be. André Bloc rendszeresen kifejtette, hogy a kiállítások, vásárok és ideiglenes események hozzájárulnak egy állapot fokozatos fejlődéséhez, mivel lehetővé teszik a közönség számára, hogy hozzászokjon az új gyakorlatokhoz. André Bruyère-t nevezték ki a kiállítás főkurátorának.
Meglepőnek tűnhet, hogy a csoport művészei és építészei nem úgy döntöttek, hogy már elkészült vagy máshol kiállított műveket küldenek, amivel időt lehetett volna megtakarítani, és mindenekelőtt a költségeket csökkenteni. Valójában annak, hogy túlnyomó többségüknek eredeti műveket kellett létrehozniuk, sokkal gyakorlatibb okai voltak: a két hónapig a szabadban kiállítandó műveknek vagy modelleknek ellenállóknak kellett lenniük az éghajlati viszonyok károkozásával, így az erős mediterrán napsütéssel szemben, mivel csak a fényképek és néhány építészeti model számára biztosítottak fedett helyet.
A festők többsége a kontextushoz és témához való alkalmazkodás érdekében szálcementre festett képeket mutatott be, mint Fernand Léger, Victor Vasarely vagy Alberto Magnelli . Sonia Delaunay mozaikkal szerepelt a kiállításon.
Az André Bruyère által elképzelt szcenográfia kihasználta a lépcsőzetesen kialakított olajfaligetes terep adottságait. Minden egyes alkotás körül nagy, nyitott teret biztosított, és megtervezte a nézőpont, és a látogatók vándorlásának függvényében létrejövő összjátékát a műveknek. Az így létrehozott asszociációk egymással harmoniában álló, máskor ellentétpárként mutatkozó műveket hoztak a néző látómezejébe.
A művészek többsége az absztrakcióhoz vagy a spatializmushoz közel álló irányzathoz tartozott, de műveik, az eltérő hordozók és a léptékkülönbségek miatt, néha nagyon eltérő megközelítést alkalmaztak.
Így például Alberto Magnelli szálcementre festett festménye Nicolas Schöffer térdinamikus acélszobra mellett állt, és a látószögtől függően Maxime Descombin ferde, acéllemezből készült mobil szobra Sonia Delaunay mozaikja mögött tűnt elő.
Pierre Guéguen az L'Art d'Aujourd'hui című folyóiratban megjelent cikkében megállapítja: „Ha a Biot-kiállítás nem is lehetett minden tekintetben tökéletes, legalább a létezés, az életben maradás és a fiatalság kritikus pontján sikeres volt. Ez volt a kor egyik legnagyobb művészeti találkozója, amely nemzetközi rangú művészeket és építészeket hozott össze, generációkat és gyakorlatokat vegyítve”.
Végül is ez az egyedülálló élmény, amely hetvenöt alkotót − építészeket, festőket, szobrászokat, fotósokat − hozott össze, a Groupe Espace tevékenysége csúcspontjának tűnik, de egyben egy tudatosság kialakulásának pillanata is, a művészetek szintézise utópiájának megszilárdulása, ahogy azt akkoriban elképzelték.
Nem sokkal a Groupe Espace kiállítás után Léger úgy döntött, hogy megvásárolja a „Mas Saint-André” néven ismert földterületet Biot-ban, hogy barátjával, Roland Brice-szal együtt rendszeresebben gyakorolhassa a kerámiaművészetet.[7][8][9]
2016-ban a Fernand Léger Múzeum 1954 nyara Biot-ban címmel retrospektív kiállítást rendezett.[10]
Tagok
[szerkesztés]Építészek
[szerkesztés]- André Bloc
- André Bruyère
- Jean Fayeton
- Jean George
- Jean Ginsberg
- Pierre Guéret
- Gabriel Guévrékian
- Paul Herbé
- Arne Jacobsen
- Jean De Mailly
- Richard Neutra
- Alfred Roth
- Ionel Schein
- André Sive
- Bernard Zehrfuss
- Rémy Le Caisne
Konstruktőrök
[szerkesztés]Képzőművészek
[szerkesztés]- Aagaard Andersen
- Olle Bærtling
- Étienne Beothy
- Silvano Bozzolini
- Burgoyne Diller
- Sonia Delaunay
- Félix del Marle
- Roger Desserprit
- Jean Dewasne
- Piero Dorazio
- Paul-Etienne-Sarisson
- Pierre Faucheux
- Adolf Fleischman
- Georges Folmer
- Jean Gorin
- Robert Jacobsen
- Berto Lardera
- Fernand Léger
- Jean Mégard
- Georges L. K. Morris
- Edgard Pillet
- Nicolas Schöffer
- Pierre Székely
- Victor Vasarely
- Nicolas Warb
- Jean Weinbaum
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Kunstzolder.be honlapja. [2023. április 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2023. április 19.)
- ↑ Le Groupe Espace, Manifest (francia nyelven). Cité de l'architecture et du patrimoine. (Hozzáférés: 2023. április 6.)
- ↑ Thomas Gluckin: André Bruyère et la synthèse des arts : projet de Village polychrome avec Fernand Léger (1953) (francia nyelven). In Situ revue des patrimoines, 2017. DOI:https://doi.org/10.4000/insitu.14622. (Hozzáférés: 2023. március 31.)
- ↑ André Bruyère, Fernand Léger Village Polychrome, Biot, 1952-1953, Gouache and India ink on paper. atsy.net. (Hozzáférés: 2023. április 8.)
- ↑ Nicola Pezolet: Living in Polychrome (angol nyelven). Canadian Centre for Architecture (CCA). (Hozzáférés: 2023. április 8.)
- ↑ Mural de Andre Bloc en la antigua oficina de correos (spanyol nyelven). Ciudad Universitaria de Caracas. Patrimonio Mundial. (Hozzáférés: 2023. április 12.)
- ↑ Roland Brice (angol nyelven). L'Atelier 55. (Hozzáférés: 2023. április 11.)
- ↑ Eve Roy: Génèse d’un mouvement, le Groupe Espace Extraits de : « L’exposition du Groupe Espace à Biot en 1954 « (francia nyelven). portisol.wordpress.com. (Hozzáférés: 2023. március 9.)
- ↑ Diana Gay: Fernand Léger et le groupe Espace à Biot. Un terrain d’expérimentation pour une modernité critique (francia nyelven). IN Situ Revue des Patrimoines. (Hozzáférés: 2023. március 7.)
- ↑ Pierre Barbancey: Le groupe espace, quand l’art investissait l’architecture (francia nyelven). l'Humanité, 2016. augusztus 30. (Hozzáférés: 2023. március 7.)
- ↑ Groupe Espace – Billet n° 321 B (francia nyelven). Masmoulin. (Hozzáférés: 2023. március 7.)
- ↑ Groupe Espace (francia nyelven). oneartsyminute. (Hozzáférés: 2023. március 7.)