Vago
A vago (和語; Hepburn: wago ) vagy másik ismert nevén jamato kotoba (大和言葉; Hepburn: yamato kotoba ) a japán szókincs hagyományos nyelvtan szerint megkülönböztetett négy rétege közül az eredeti japán szavakat jelöli. A másik három réteg a kango (a sinojapán kifejezések), a gairaigo (a kínain kívül más idegen nyelvekből kölcsönzött szavak), valamint a kevert kifejezések.[1] Cserenyési László nyelvész ide sorolja még hangfestő és hangutánzó szavakat is, külön rétegként.[2]
A vago elnevezés maga kínai jövevényszó, a kínai nyelvben a régi Japánra a Vo (倭, ) szóval utaltak. A go (語, szó) szintén kínai eredetű.[3] Ezzel szemben a másik elnevezés, a jamato kotoba Japán régi nevére, a Jamatóra utal.[4]
Jellemzői
A vago szavak aránya a japán nyelvben kevesebb mint 50%,[2] miközben a gairaigo kifejezések száma egyre növekszik, becslések szerint a szótárak korpuszának mintegy 10%-át teszik ki, nagy részük (94%-uk) angol eredetű.[5][6]
Általában hiraganával, illetve hiragana és kandzsi keverékével írják őket.[7][4]
Általános jellemzőik
A vago szavakra általában jellemzők az alábbiak:[7][4]
- Ritkán kezdődnek zöngés akadályhanggal (kivétel például a gara (柄 , ’minta’), vagy a zama (様 , ’siralmas állapot’))
- Nem kezdődnek r-rel vagy p-vel.
- Ritkán szerepel bennük két zöngés akadályhang (kivétel például: goza (茣蓙 , ’gyékényszőnyeg’)).
- Nem szerepel a szavak belsejében egymás után két magánhangzó.
- Nem szerepel a szavak belsejében h hang.
- Nem szerepel szó elején palatalizált mássalhangzó.
- Nincs bennük mora nazális (/N/), azaz hacuon (撥音; Hepburn: hatsuon ).
- Nincs bennük szokuon (gemináta).
- Ritka bennük az e hang.
- Képesek a rendakura (szóösszetételekben az összetétel határán a második szó első mássalhangzója zöngésül).
A szavak hosszát tekintve az egyszerű vago szavak egymorásak, például me (目Hepburn: ya , ’nyíl’); illetve kétmorásak, mint például: asi (足; Hepburn: ashi , ’láb’), koto (事 , ’dolog’) vagy aru (有る , ’létezik (élettelen dolog)’). A három vagy több morából álló vago szavak általában összetételek vagy származtatott szavak.[4]
, ’szem’), ha (歯 , ’fog’) vagy ja (矢;Szóalkotás tekintetében az az általános elképzelés, hogy a vago szavak nem olyan produktívak, mint a kínai jövevényszavak, vagyis nehéz hosszú szóösszetételeket alkotni velük. Ugyanakkor több kutató (például Tamamura Fumio , Szaitó Micsiaki, Nisio Toraja) is rámutatott, hogy ez nem teljesen igaz. Szakzsargonban gyakran találni vago szavakkal alkotott hosszabb szóösszetételeket, például az értéktőzsde japán szókincsében. Ilyen például a taka-domari (高止まり , ’az értékpapír magas áron marad’). Ráadásul például a -sza (-さ; Hepburn: -sa ) főnévképző toldalékot nem csak eredeti japán szavakkal, de a jövevényszavakkal és a hangutánzó szavakkal is lehet használni, sőt, akár tagmondathoz is kapcsolódhat: sinsa o kaita-sza ni (新車を 買いたさに; Hepburn: shinsya o kaita-sa ni , ’mert új autót akart venni’).[8]
Szófaji diverzitás
Az eredeti japán szavak mindenféle szófajúak lehetnek, az igék pedig szinte kizárólag ilyenek.[7][4][* 1]
- Főnév (N): hako (箱 , ’doboz’); kokoro (心 , ’szív’)
- Ige (V): aszo-bu (遊ぶ; Hepburn: aso-bu , ’játszani’); jabur-u (破る; Hepburn: yabur-u , ’szakítani’)
- Igei főnév (VN): kasi-kari (貸し借り; Hepburn: kashi-kari , ’kölcsönzés és kölcsönadás’)
- Melléknév (A): maru-i (丸い , ’kerek’)
- Álmelléknév vagy na-melléknév (AN)[* 2]: odajaka-na (穏やかな; Hepburn: gyöngéd ), kirei-na (きれいな , ’szép’)
- Modális segédigék (AUX): daró (だろう; Hepburn: darō , ’talán, azt hiszem, lehet’), rasii (らしい; Hepburn: rashii , ’úgy tűnik’)
- Határozó (Adv): kinó (昨日; Hepburn: kinō , ’tegnap’), haja-ku (早く; Hepburn: haya-ku , ’gyorsan’)
- Kötőszó: szosite (而して; Hepburn: soshite , ’és’), sikasi (然し; Hepburn: shikashi , ’de’)
- Partikulák (közül néhány):
Rendaku
A rendaku (連濁morfofonológiai jelenség, a japán nyelv egyik jellegzetessége, melynek során egy szóösszetételben a két szó határán a második tag első mássalhangzójának a zöngésülése megy végbe. Cseresnyési László nyelvész a határzönge magyar nevet adta a jelenségnek.[9] A jelenség leginkább az eredeti japán szavakra jellemző, de a jövevényszavak esetében is előfordulhat, bizonyos feltételek mellett.[10][11]
), „szekvenciális zöngésülés”- ひと + ひと → ひと-びと (人々) (ismétlés )
- hito + hito → hitobito (személy + személy → emberek)
- いけ (az
生ける (ikeru) igéből) + はな → いけばな- ike + hana → ikebana (életben tartani + virág → virágkompozíció)
- おり + かみ → おり-がみ
- ori + kami → origami (hajtogatni + papír → papírhajtogatás)
Reduplikáció
A vago szavakra jellemző, hogy reduplikáció, azaz dzsógo (畳語; Hepburn: jōgo ) segítségével képesek szóalkotásra. Ennek számos funkciója lehet:[12]
- többesítés: kuni (ország) → kuni-guni (国々 , ’ országok’);
- disztributív formák: toki (idő) → toki-doki (時々 , ’időnként, néha’)
- emfatikus szavak: acui (forró) → acu-acu (熱々; Hepburn: atsu-atsu , ’iszonyú forró; őrülten szerelmes’)
- expresszív melléknevek: baka (hülye) → baka-baka-sii (馬鹿馬鹿しい; Hepburn: baka-baka-shii , ’ abszurd’)
- gyermeknyelvi kifejezések: manma (飯Hepburn: nyā-nyā , ’ cica’) , ’ hami’), njá-njá (にゃーにゃー;
Megjegyzések
- ↑ A listában a kötőjelek pusztán a szavak határát, képzőket hivatottak jelölni.
- ↑ Adjectival noun
- ↑ A topikjelölő partikulát a ha kanával írják, de va-nak ejtik.
Jegyzetek
Források
- ↑ Cseresnyési: Cseresnyési László. Könyv a japán nyelvről. Kossuth Kiadó (2020). ISBN 9789635443093
- ↑ Handbook: szerk.: Taro Kageyama, Hideki Kishimoto: Handbook of Japanese Lexicon and Word Formation (pdf e-könyv), De Gruyter Mouton (2016). ISBN 9781614512097
- ↑ Hatanaka–Pannell: Mariko Hatanaka, Justin Pannell (2016). „English loanwords and made-in-Japan English in Japanese”. TESOL Working Paper Series 14, Kiadó: Hawai’i Pacific University.
- ↑ Shibatani: Masayoshi Shibatani. The Languages of Japan, Cambridge Language Surveys. Cambridge University Press (1990). ISBN 9780521369183
- ↑ Tofugu: Rendaku: Why Hito-Bito isn't Hito-Hito. Tofugu, 2018. augusztus 14.