onnikka
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- (kansankielinen) linja-auto
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈonːikːɑ/
- tavutus: on‧nik‧ka
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | onnikka | onnikat |
genetiivi | onnikan | onnikoiden onnikoitten onnikkojen (onnikkain) |
partitiivi | onnikkaa | onnikoita onnikkoja |
akkusatiivi | onnikka; onnikan |
onnikat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | onnikassa | onnikoissa |
elatiivi | onnikasta | onnikoista |
illatiivi | onnikkaan | onnikkoihin onnikoihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | onnikalla | onnikoilla |
ablatiivi | onnikalta | onnikoilta |
allatiivi | onnikalle | onnikoille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | onnikkana | onnikkoina onnikoina |
translatiivi | onnikaksi | onnikoiksi |
abessiivi | onnikatta | onnikoitta |
instruktiivi | – | onnikoin |
komitatiivi | – | onnikoine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | onnika- | |
vahva vartalo | onnikka- | |
konsonantti- vartalo |
- |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- onnikka Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 14-A