manu
![]() |
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]manu (1)
- (televisio) studiojärjestäjä
- (vanhentunut) mestari, ammattimies
- Se kuuluu kun Manulle iltanen (sananlasku, Kuusamo)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈmɑnu/
- tavutus: ma‧nu
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | manu | manut |
genetiivi | manun | manujen |
partitiivi | manua | manuja |
akkusatiivi | manu; manun |
manut |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | manussa | manuissa |
elatiivi | manusta | manuista |
illatiivi | manuun | manuihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | manulla | manuilla |
ablatiivi | manulta | manuilta |
allatiivi | manulle | manuille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | manuna | manuina |
translatiivi | manuksi | manuiksi |
abessiivi | manutta | manuitta |
instruktiivi | – | manuin |
komitatiivi | – | manuine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | manu- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Synonyymit
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- manu Kielitoimiston sanakirjassa
Anuta
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]manu
Kapingamarangi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]manu
Kroaatti
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]manu
- (taivutusmuoto) yksikön akkusatiivimuoto sanasta mana
Latina
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]manū
- (taivutusmuoto) yksikön ablatiivimuoto sanasta manus
Luokat:
- Suomen sanat
- Suomen kielen substantiivit
- Suomen kielen käänteissanakirja
- Suomen kielen 1. taivutustyypin sanat
- Suomen kielen vanhentuneet ilmaukset
- Suomen kielen kaksitavuiset sanat
- Anutan sanat
- Anutan kielen substantiivit
- Anutan kielen linnut
- Kapingamarangin sanat
- Kapingamarangin kielen substantiivit
- Kapingamarangin kielen linnut
- Kroaatin substantiivien taivutusmuodot
- Latinan substantiivien taivutusmuodot