magia
![]() |
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]magia (12)
- (mytologia) salaoppi, menettelyt, joilla pyritään pakottamaan luonnon- ja kohtalonvoimat omien tarkoitusten mukaisiksi
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈmɑgiɑ/
- tavutus: ma‧gi‧a
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | magia | magiat |
genetiivi | magian | magioiden magioitten (magiain) |
partitiivi | magiaa | magioita |
akkusatiivi | magia; magian |
magiat |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | magiassa | magioissa |
elatiivi | magiasta | magioista |
illatiivi | magiaan | magioihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | magialla | magioilla |
ablatiivi | magialta | magioilta |
allatiivi | magialle | magioille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | magiana | magioina |
translatiivi | magiaksi | magioiksi |
abessiivi | magiatta | magioitta |
instruktiivi | – | magioin |
komitatiivi | – | magioine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | magia- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Etymologia
[muokkaa]kreikan sanasta μάγος (magos); vanha kreikankieli ’magikos’ ”maagillinen”, sanasta ’magos’ ”oppineiden ja papillisen luokan jäsen”, vanhan persian ’magush’ joka mahdollisesti indoeurooppaliesta kantakielestä ’magh’ ”olla kyvykäs, olla mahdillinen”
Käännökset
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Yhdyssanat ja sanaliitot
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]Espanja
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]magia f.
- magia, taikuus, taikominen
Latina
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]magīa f.