Sulamit Messerer
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/03/Messerer.jpg/250px-Messerer.jpg)
Sulamit Mihailovna Messerer (ven. Сулами́фь Миха́йловна Мессере́р, 27. elokuuta 1908 Moskova – 3. kesäkuuta 2004 Lontoo) oli venäläissyntyinen balettitanssija ja koreografi.[1] Messerer oli Bolšoi-teatterin ensitanssijatar yli 20 vuoden ajan ja myöhemmin hän oli yksi klassisen baletin arvostetuimpia tanssinopettajia maailmassa.[2]
Elämä ja ura
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Messerer syntyi Moskovassa liettuanjuutalaisen hammaslääkärin kymmenlapsiseen perheeseen.[2] Hän aloitti Bolšoi-teatterin balettikoulussa vuonna 1920 ja sai vakituisen kiinnityksen tanssijaksi vuonna 1926. Kolmen vuoden kuluttua Messerer nousi ensitanssijattareksi. Vuonna 1933 hän kiersi ensimmäisenä neuvostoliittolaisena balettitanssijana Länsi-Euroopassa yhdessä veljensä Asaf Messererin kanssa. Vuonna 1937 Messererin sisar Rachel Messerer vangittiin Stalinin vainoissa, jolloin hän otti tämän tyttären Maija Plisetskajan kasvatikseen. Plisetskajasta tuli myöhemmin yksi maailman tunnetuimpia balettitanssijoita.[1]
Messerer aloitti tanssinopettajana Bolšoi-teatterissa jo vuonna 1938, mutta lopetti oman uransa tanssijana vasta 1950. Vuodesta 1961 lähtien Messerer vietti paljon aikaa Tokiossa, jossa hän oli perustamassa Tokion balettia. Vuonna 1980 Messerer loikkasi länteen ja asettui Lontooseen, jossa hän vietti loppuelämänsä.[1]
Nuoruudessaan Messerer harrasti myös kilpauintia. Hänellä oli hallussaan 100 metrin rintauinnin Neuvostoliiton ennätykset vuosina 1927–1930.[2] Vuonna 1928 Messerer voitti 100 metrin rintauinnin Moskovan spartakiadeissa.
Messerer palkittiin Neuvostoliiton valtionpalkinnolla 1946, Japanin Pyhän aarteen ritarikunnan kunniamerkillä 1996 ja Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Order of the British Empire -arvonimellä 2000.[1]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b c d Roebuck, Gavin: Sulamith Messerer 9.6.2004. The Independent. Viitattu 30.8.2020.
- ↑ a b c Bolshoi dancer who defected at 72 26.6.2004. The Irish Times. Viitattu 30.8.2020.
|