uspokojení
Czech
editEtymology
editPronunciation
editNoun
edituspokojení n
- verbal noun of uspokojit
- satisfaction (of a need or desire)
- poskytovat uspokojení ― to provide satisfaction
- nalézt / naleznout uspokojení ― to find satisfaction
Declension
editDeclension of uspokojení (neuter in -í/-ý)
singular | plural | |
---|---|---|
nominative | uspokojení | uspokojení |
genitive | uspokojení | uspokojení |
dative | uspokojení | uspokojením |
accusative | uspokojení | uspokojení |
vocative | uspokojení | uspokojení |
locative | uspokojení | uspokojeních |
instrumental | uspokojením | uspokojeními |
Further reading
edit- “uspokojení”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “uspokojení”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “uspokojení”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)