František Vladislav Hek
František Vladislav Hek | |
---|---|
![]() František Vladislav Hek (1841) | |
Narození | 11. dubna 1769 Dobruška ![]() |
Úmrtí | 4. září 1847 (ve věku 78 let) Kyšperk ![]() |
Místo pohřbení | Letohrad |
Pseudonym | Anteprenumerarius |
Povolání | spisovatel, knihkupec a hudební skladatel |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
František Vladislav Hek (11. dubna 1769 Dobruška – 4. září 1847 Kyšperk[1]) byl český vlastenec, národní buditel, spisovatel, publicista a skladatel. Spisovatel Alois Jirásek použil jeho autobiografii jako předobraz hlavního hrdiny svého románu F. L. Věk.
Život
[editovat | editovat zdroj]František Hek byl synem Josefa Heka (1726–1795), obchodníka z Dobrušky, a jeho ženy Kateřiny, rozené Javůrkové (asi 1727–1802). Základní školu začal navštěvovat v Dobrušce, ale dokončil ji roku 1782 v Praze, kde žil od roku 1779. Poté v Praze studoval na piaristickém gymnáziu. V této době také navázal první kontakty se skupinkou českých vlastenců.
V polovině osmdesátých let se vrátil do Dobrušky, protože musel převzít kupecký obchod svého otce, v němž kromě prodeje zboží denní potřeby půjčoval i české noviny a knihy. Později zde zřídil i externí pobočku Krameriova vydavatelství Česká expedice. Do roku 1806 nahromadil přes 3 284 svazků, obsahující mj. filosofická, přírodovědná a historická díla. Snažil se o vznik českého divadelního představení, ale tento plán mu nebyl opočenskou vrchností povolen. I když se František Vladislav Hek zapsal do dějin jako příkladný český vlastenec, o složitosti doby svědčí fakt, že dopisy svému synovi psal německy.[2]
Dne 18. ledna 1792 se oženil s Marií Annou, rozenou Ježkovou (1773–1821). Dne 9. května 1806 jeho dobře prosperující obchod při velkém požáru města vyhořel. Téhož roku v Dobrušce začal působit kaplan Josef Liboslav Ziegler, který se Hekovi stal dlouholetým přítelem a vlasteneckým spolupracovníkem. Roku 1821, po smrti své ženy (2. června 1821) prodal zbytky svého majetku v dražbě a odešel z Dobrušky. Od konce roku 1840 působil v saském Herrnhutu (Ochranově),[3] kde pomáhal potomkům bratrských exulantů s překladem česky psaných listin do němčiny. Od podzimu roku 1841 strávil poslední léta svého života u svého syna Františka Adama (1794–1843) ve Vratislavi a u své provdané dcery Ludmily Šotolovské (1802–1879) v Kyšperku (dnešní Letohrad)[4], kde v čísle popisném 147 dne 4. září 1847 zemřel.
Hrob Františka Vladislava Heka
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5f/Hek_Franti%C5%A1ek_%28%C3%BAm.4.9.1847%29_-_KY%C5%A0PERK%2C_XXII%2C_str.130%2C_%28%C4%8D.z.5%29.png/220px-Hek_Franti%C5%A1ek_%28%C3%BAm.4.9.1847%29_-_KY%C5%A0PERK%2C_XXII%2C_str.130%2C_%28%C4%8D.z.5%29.png)
František Vladislav Hek byl pohřben 6. září 1847 na tehdy nově zbudovaném hřbitově za městem, pod Kopečkem, nedaleko kaple sv. Jana Nepomuckého. Jednalo se o jeden z prvních (druhý, či třetí) pohřbů na tomto hřbitově. Hekův hrob byl nedaleko od vstupu na hřbitov, označený jednoduchým kamenem a prostým kovovým křížem.[5] Poté, co v roce 1850 Hekovi potomci (dcera Ludmila s rodinou) natrvalo odešli z Kyšperku, nikdo se o hrob nestaral a ten chátral. V roce 1895 hrobové místo, kde byl F. V. Hek pohřben, koupila rodina Mattlova, bydlící v čp. 147, kde F. V. Hek skonal. O původní hrob se noví majitelé nestarali a v roce 1902 jej poprvé užili pro sebe, když v něm našla místo posledního odpočinku Aninka Mattlová (1899–1902).[6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ef/Statue_of_Frantisek_Ladislav_Hek_in_Dobruska.jpg/180px-Statue_of_Frantisek_Ladislav_Hek_in_Dobruska.jpg)
Přestože na sklonku 19. a především v prvních desetiletích 20. století začal nejen literární historiky poutat životní příběh F. V. Heka, jeho hrob upadl v zapomnění. V roce 1924 se toto pokusily zvrátit dva kyšperské spolky, místní odbor Klubu československých turistů a Okrašlovací spolek, nikoli však snahou o obnovu původního hrobu na hřbitově pod Kopečkem, ale realizací symbolického hrobu na západní straně zvonice u kostela sv. Václava,[7] tedy na původním kyšperském hřbitově, kde Hekův hrob nikdy nebyl. Dne 24. září 1924 zde byl jmenovanými spolky slavnostně odhalen pomník[8] s nápisem:
„ | Zde odpočívá
F. Vl. Hek, spisovatel a národní buditel,
|
“ |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d3/Hek_hrob.jpg/220px-Hek_hrob.jpg)
Byť z nápisu na desce lze usuzovat, že pod ní byly ze zrušeného hrobu přeneseny Hekovy kosterní ostatky (jak některá ze starší literatury uvádí), opak je pravdou. Tento Hekův hrob je symbolický a jak v roce 1975 ironicky poznamenal jeden z Hekových životopisců: Pamětní deska byla umístěna u zvonice spíše pro pohodlí turistů, když beztak původní hrob zanikl koncem 19. století.[6]
Až do roku 2017 byl původní hrob Františka Vladislava Heka považován za neexistující. Na jeho místě stál hrob s náhrobní deskou a místem pro urny rodiny Mattlovy. Na počátku roku 2017 obec Letohrad rozhodla hrob obnovit.[9] Došlo k tomu v červnu toho roku, když byl hrob rodiny Mattlovy odstraněn a nad místem Hekova posledního odpočinku vznikl nový náhrobek ve tvaru rozevřené knihy[8] s nápisem:
„ | František Vladislav *11. 4. 1769 v Dobrušce †4. 9. 1847 v Kyšperku / Letohradě
český vlastenec, národní buditel, spisovatel a skladatel, románová postava F. L. Věka – zfilmovaného díla spisovatele Aloise Jiráska |
“ |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Birth_house_of_Frantisek_Ladislav_Vek.jpg/220px-Birth_house_of_Frantisek_Ladislav_Vek.jpg)
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Většina literárního díla spadá do počátku devatenáctého století. Jeho nejvlastnějším prostředkem byla tvorba satirických básní tzv. epigramů. Proto bývá nazýván „prvním novočeským satirikem“. Jeho epigramy se objevily již v Puchmajerových almanaších (např. báseň Skrbec o lakotě).[10] Roku 1820 uveřejnil své nejznámější dílo Veliký pátek, ve kterém ostře kritizoval dobrušské maloměstské poměry. Příkladem této kritiky je například epigram s názvem Čím větší vůl, tím více titulů. Za to byl žalován a souzen, což nakonec vedlo ke konfiskaci celého nákladu knihy. Významné je i jeho herrnhutské překladatelské dílo. Ze třicátých a čtyřicátých let také pochází řada Hekových hudebních skladeb.
Hudba
[editovat | editovat zdroj]- F. V. Hek: Missa pastoralis in C[11]
Spisy
[editovat | editovat zdroj]- HEK, František Vladislav a JAKUBEC, Jan, ed. Sebrané spisy Františka Vladislava Heka. I., Práce veršované. V Praze: nákladem České akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1917. xxviii.; 148 s.
- HEK, František Vladislav a JAKUBEC, Jan, ed. Sebrané spisy Františka Vladislava Heka. II., Výbor z Hekových prací prosaických. V Praze: Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1923. 8, 267 s.
- HEK, František Vladislav a JAKUBEC, Jan, ed. Sebrané spisy Františka Vladislava Heka. III, Hekův vlastní životopis. Hekova činnost literární. V Praze: Nákladem České akademie věd a umění, 1924. vii, 314 s., [2] příl.
- HEK, František Vladislav a DOSTÁL, Josef, ed. F.V. Hek píše synovi. Překlad Josef Dostál. Praha: Václav Petr, 1940. 40 s.
Odkaz
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Hrob_-_Franti%C5%A1ek_Vladislav_Hek%2C_h%C5%99bitov_Letohrad.jpg/220px-Hrob_-_Franti%C5%A1ek_Vladislav_Hek%2C_h%C5%99bitov_Letohrad.jpg)
Jako spisovatel i hudebník je dnes Hek takřka neznámý. Hekův životopis se stal inspirací pro spisovatele Aloise Jiráska při psaní známého pětidílného románu F. L. Věk, který byl v roce 1971 zfilmován Československou televizí do televizního seriálu F. L. Věk režisérem Františkem Filipem s hercem Radoslavem Brzobohatým v titulní roli. Podobně jako v jiných svých literárních dílech se v něm Jirásek nesnažil o vytvoření historické studie, ale o zobrazení vlastní, dobově aktualizované představy českého národního obrození. To, že nejde o doslovné a historicky věrné postižení Hekova života, nýbrž o líčení stylizované a idealizované postavy s reáliemi na mnoha místech děje upravenými či zcela změněnými Jirásek vyjádřil mj. drobnou, ale významnou úpravou Hekova jména do podoby „Věk“.
Roku 1972 byla v rodném domku Františka Vladislava Heka otevřena historická expozice připomínající tuto historickou osobnost.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku František Vladislav Hek na německé Wikipedii.
- ↑ Matriční záznam o úmrtí a pohřbu; Kyšperk - matrika úmrtí XXII, str.130, (zápis č. 5).
- ↑ HEK, František Vladislav. F. V. Hek píše synovi. Praha: Václav Petr, 1939 a 1940., překlad z němčiny, úvod a poznámky Josef Dostál
- ↑ Johanides, Josef: František Vladislav Hek, Příspěvek k jeho životu a dílu II., In. Strahovská knihovna, sborník Památníku národního písemnictví, roč. 10, čís. 1, s. 354
- ↑ Alois Jirásek: F. Vl. Hek. Zlatá Praha. 20. 8. 1909, s. 571–573. Dostupné online.
- ↑ Johanides, Josef: František Vladislav Hek, studie s ukázkami z díla, Praha, 1976, s. 377
- ↑ a b Johanides, Josef: František Vladislav Hek, Příspěvek k jeho životu a dílu II., In. Strahovská knihovna, sborník Památníku národního písemnictví, roč. 10, čís. 1, s. 209
- ↑ Po stopách Jiráskova románu "F. L. Věk", In. Letem světem, roč. 4 (1929–1930), č. 22 (18. 3. 1960), s. 10
- ↑ a b Hatka, Martin (text bez názvu), In. Letohradský zpravodaj, roč. 27 (2017), č. 9, s. 6
- ↑ Z pracovního kalendáře 1. místostarosty města, In. Letohradský zpravodaj, roč. 27 (2017), č. 4, s. 3
- ↑ PUCHMAJER, Antonín Jaroslav. Almanachy. Praha: Česká Akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění, 1917.
- ↑ http://www.eso-music.cz/repertoar//
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BERKOVEC, Jiří. Jiráskův F.L. Věk - skladatel: hudební portrét F.V. Heka. 1. vyd. Praha: Státní nakladatelství krásné literatury, hudby a umění, 1958. 110 s.
- FORST, Vladimír ed. et al. Lexikon české literatury: osobnosti, díla, instituce. Díl 2., svazek 1. (H–J) 1. vyd. Praha: Academia, 1993. 589 s. ISBN 80-200-0797-0. S. 136–139. [Autor hesla: Mojmír Otruba.]
- JOHANIDES, Josef. František Vladislav Hek: [studie s ukázkami z díla]. 1. vyd. Praha: Melantrich, 1976. 593, [1] s., [50] s. obr. příl., [11] s. příl.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu František Vladislav Hek na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Hek v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Osoba František Vladislav Hek ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je František Vladislav Hek
- František Vladislav Hek v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- stránky muzea v Dobrušce