Borut Pahor
Borut Pahor | |
---|---|
![]() | |
4. prezident Slovinska | |
Ve funkci: 23. prosince 2012 – 23. prosince 2022 | |
Předchůdce | Danilo Türk |
Nástupce | Nataša Pircová Musarová |
7. předseda vlády Slovinska | |
Ve funkci: 21. listopadu 2008 – 10. února 2012 | |
Předchůdce | Janez Janša |
Nástupce | Janez Janša |
Předseda Státního shromáždění Slovinska | |
Ve funkci: 10. listopadu 2000 – 9. července 2004 | |
Předchůdce | Janez Podobnik |
Nástupce | Franc Horvat |
Stranická příslušnost | |
Členství | Socialni demokrati |
Narození | 2. listopadu 1963 (60 let) Postojna, ![]() |
Partner(ka) | Tanja Pečar |
Děti | 1 |
Alma mater | Univerzita v Lublani |
Zaměstnání | politolog |
Profese | politik a politolog |
Náboženství | ateismus |
Ocenění | Viktor (1997) rytíř velkokříže s řetězem Záslužného řádu Italské republiky (2014) velkokříž speciální třídy Záslužného řádu Spolkové republiky Německo (2014) Řád Stara planina (2016) Řád svobody (2016) … více na Wikidatech |
Podpis | ![]() |
Webová stránka | Osobní stránky |
Commons | Borut Pahor |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Borut Pahor (* 2. listopadu 1963 Postojna) je slovinský politik, v letech 2012–2022 prezident Slovinska. V letech 2004 až 2008 byl členem Evropského parlamentu za slovinskou sociální demokracii (Socialni demokrati), která je součástí frakce Strana evropských socialistů. Od listopadu 2008 do února 2012 byl slovinským premiérem.
Životopis
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Postojni jako jediné dítě učitele a švadleny. Dětství prožil v Šempetru pri Gorici, kde absolvoval tamější gymnázium, na němž byl členem vedení gymnaziálního Svazu socialistické mládeže Slovinska (ZSMS). V roce 1982 nastoupil na Fakultu sociologie, politických věd a novinářství Univerzity Edvarda Kardelje v Lublani (FSPN). Ve třetím a čtvrtém ročníku vedl fakultní ZSMS a posléze se stal členem Svazu komunistů Slovinska (ZKS). Na přelomu let 1986 a 1987 neúspěšně kandidoval do vedení univerzitního ZSMS.[1] Za svou diplomovou práci v roce 1987 obdržel Prešerenovu cenu a vedoucí jeho diplomové práce – Ernest Petrič – odhadoval Pahorův vysoký akademický potenciál,[1] a proto Pahor v roce 1987 mohl ve studiích pokračovat v USA.[2] V té době ale přišla nabídka Milana Kučana, díky které se stal Pahor praktikantem na Ústředním výboru ZKS (CK ZKS).[2] V roce 1989 se Pahor stal historicky nejmladším členem CK ZKS a následně i jeho předsednictva.[2] Jako člen CK ZKS se podílel na posledním kongresu Svazu komunistů Jugoslávie (SKJ) v lednu 1990, který slovinská delegace opustila.[1] Již od roku 1993 byl místopředsedou Sjednocené kandidátky sociálních demokratů (ZLSD), v roce 1996 byl zvolen místopředsedou Státního shromáždění a v letech 2000 až 2004 byl jeho předsedou.[3] Od února 1997 byl předsedou ZLSD.[3] V roce 2004 byl zvolen poslancem Evropského parlamentu, tuto funkci opustil, když očekával kandidaturu v prezidentských volbách v roce 2007, v nichž nakonec nekandidoval, jeho strana – od roku 2005 Sociální demokraté – v roce 2008 přesvědčivě zvítězila ve volbách do Státního shromáždění a Pahor se stal premiérem.[1]
V průběhu roku 2011 se Pahorova vládní koalice začala rozkládat, čemuž přispěla i neúspěšná referenda a nutnost realizace nepopulárních reforem, zejména důchodové.[4] Vládu opustila v dubnu 2011 po třech měsících ve funkci ministryně bez portfeje odpovědná za místní samosprávu a regionální politiku Duša Trobec Bučan (DeSUS), v květnu 2011 pak koalici opustila i samotná strana DeSUS s odůvodněním, že není brána za rovnocenného partnera.[5] Ve vládě ale zůstal jeden z nominantů strany – prof. dr. Roko Žarnić. Počátkem června pak vládu opustil i Gregor Golobič (Zares), ostatní ministři zastupující Zares opustili vládu na konci června 2011.[6][7] Výkon ministerských funkcí uprázdněných po odchodu DeSUSu, Zaresu a Katariny Kresal (LDS), jejíž odstoupení v zásadě nesouviselo s rozkladným procesem uvnitř koalice, převzali ostatní ministři včetně samotného premiéra, jenž tak zastával také funkci ministra veřejné správy.[8][9] Premiér Pahor navrhl Státnímu shromáždění 20. září 2011 jména nových ministrů[P 1], avšak hlasy poslanců Slovinské demokratické strany, Slovinské lidové strany, Slovinské národní strany, DeSUSu a šesti poslanců strany Zares nebyl návrh přijat, čímž Pahorova vláda padla.[11]
V prosincových parlamentních volbách získala slovinská sociální demokracie jen 10,5 % hlasů.[12] Na kongresu SD v červnu 2012 neobhájil křeslo předsedy strany, nový předseda SD – Igor Lukšič – nicméně o Pahorovi prohlásil, že tento je zrozen pro úřad prezidenta.[13] Ve druhém kole prezidentských voleb, 2. 12. 2012, byl Borut Pahor zvolen prezidentem Slovinska, když porazil dosavadního prezidenta Danilo Türka,[14] kterého v závěru volební kampaně podpořil také někdejší Pahorův mentor Milan Kučan.[2]
Dne 23. prosince 2012 převzal Borut Pahor úřad prezidenta.[15]
Vyznamenání
[editovat | editovat zdroj]velkokříž s řetězem Řádu zásluh o Italskou republiku – Itálie, 5. května 2014[16]
velkokříž speciální třídy Záslužného řádu Spolkové republiky Německo – Německo, 25. listopadu 2014
velkokříž Řádu Stará planina – Bulharsko, 18. července 2016 – za vynikající služby o rozvoj a prohlubování bilaterálních vztahů mezi Bulharskem a Slovinskem[17]
Řád svobody – Ukrajina, 8. listopadu 2016 – udělil prezident Petro Porošenko za významný přínos k rozvoji ukrajinsko-slovinských vztahů[18]
Řád Bílého lva I. třídy s řetězem – Česko, 28. října 2017 – udělil prezident Miloš Zeman za zvláště vynikající zásluhy ve prospěch České republiky[19][20]
Kříž uznání I. třídy – Lotyšsko, 4. června 2019 – udělil prezident Raimonds Vējonis[21]
Řád kříže země Panny Marie I. třídy s řetězem – Estonsko, 26. srpna 2019[22]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Funkci ministra hospodářství měl převzít Tomaž Orešič, ministryní vysokého školství, vědy a techniky se měla stát Tamara Lah Turnšek, ministrem kultury Samo Bevk, ministrem vnitra Branko Janc a ministryní veřejné správy Zdenka Vidovič.[10]
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c d Borut Pahor: Karierni politik z jasno ambicijo - postati predsednik. RTV SLO [online]. 2012-10-18 [cit. 2012-12-24]. Dostupné online. (slovinsky)
- ↑ a b c d ŽUŽEK, Aleš. http://www.siol.net/novice/slovenija/2012/11/ko_se_spopadeta_stric_kucan_in_necak_pahor.aspx. Planet SIOL.net [online]. 2012-11-20 [cit. 2012-12-24]. [nedostupný zdroj]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-01-02. (slovinsky)
- ↑ a b Borut Pahor - biografija. Mladina [online]. 2008-11-07 [cit. 2012-12-24]. Dostupné online. (slovinsky)
- ↑ Državna volilna komisija. Referendumi 5. junij 2011 [online]. Rev. [2011] [cit. 2011-09-24]. [online]. (slovinsky)
- ↑ AVSENIK, Peter. DeSUS odhaja iz koalicije, Žarnić kljub temu ostaja minister. STA [online]. 2011-05-09 [cit. 2011-09-24]. Dostupné online. (slovinsky)[nedostupný zdroj]
- ↑ Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Minister Gregor Golobič podal odstopno izjavo [online]. 2011-06-02 [cit. 2011-09-24]. Dostupné online. (slovinsky)[nedostupný zdroj]
- ↑ Pahor: Ministrico Trobec Bučanovo sem pozval, naj ne odstopi. Delo [online]. 2011-04-18 [cit. 2011-09-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-09-20. (slovinsky)
- ↑ MMC RTV SLO. Ostati, oditi, pred referendumom ali po njem? Golobič se je odločil, stranka še ne.. RTV SLO [online]. 2011-04-21 [cit. 2011-09-24]. Dostupné online. (slovinsky)
- ↑ Ministrstvo za notranje zadeve. Predaja poslov ministru Alešu Zalarju [online]. 2011-09-05 [cit. 2011-09-24]. Dostupné online. (slovinsky)[nedostupný zdroj]
- ↑ N. R. Predstavljamo neuradne kandidate za ministre. Delo.si [online]. 2011-09-08 [cit. 2011-09-21]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-07-29. (slovinsky)
- ↑ Vlada padla, predsednik Türk predčasno iz New Yorka. Delo.si [online]. 2011-09-20 [cit. 2011-09-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-09-26. (slovinsky)
- ↑ Državna volilna komisija. Državni zbor RS - Leto 2011 (predčasne volitve) [online]. 2011 [cit. 2012-12-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-01-31. (slovinsky)
- ↑ Pahor uradno predsedniški kandidat SD. Delo [online]. 2012-06-14 [cit. 2012-12-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-08-25. (slovinsky)
- ↑ Državna volilna komisija. Izid volitev predsednika republike [pdf]. 2012-12-14 [cit. 2012-12-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-04. (slovinsky)
- ↑ Novi predsednik države Pahor pregledal vojaško četo. Delo [online]. 2012-12-23 [cit. 2012-12-24]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-12-31. (slovinsky)
- ↑ Le onorificenze della Repubblica Italiana. www.quirinale.it [online]. [cit. 2019-09-26]. Dostupné online.
- ↑ Справочник | Lex.bg Mobile. www.lex.bg [online]. [cit. 2019-09-26]. Dostupné online.
- ↑ zakon2.rada.gov.ua [online]. [cit. 2019-09-26]. Dostupné online.
- ↑ OVČÁČEK, Jiří. Prezident republiky udělil státní vyznamenání - Pražský hrad [online]. Tiskový mluvčí prezidenta republiky [cit. 2017-10-29]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-10-30.
- ↑ WWW.FG.CZ, 2015, FG Forrest, a s. Seznam vyznamenaných. Pražský hrad [online]. [cit. 2019-09-26]. Dostupné online.
- ↑ VESTNESIS.LV. Par Atzinības krusta piešķiršanu - Latvijas Vēstnesis. www.vestnesis.lv [online]. [cit. 2019-11-07]. Dostupné online. (lotyšsky)
- ↑ Vabariigi President. president.ee [online]. [cit. 2019-09-26]. Dostupné online.
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Borut Pahor na Wikimedia Commons
- Državni zbor. Nekdanji predsedniki Državnega zbora [online]. [2009] [cit. 2009-12-23]. Dostupné online. (slovinsky)
- Prezidenti Slovinska
- Premiéři Slovinska
- Slovinští politici
- Slovinští politologové
- Jugoslávští komunisté
- Slovinští ateisté
- Poslanci Evropského parlamentu ze Slovinska
- Absolventi Univerzity v Lublani
- Nositelé Řádu svobody (Ukrajina)
- Nositelé Kříže uznání
- Nositelé velkokříže Řádu Stará planina
- Nositelé Řádu Bílého lva I. třídy s řetězem
- Nositelé řádového řetězu Řádu kříže země Panny Marie
- Rytíři velkokříže s řetězem Řádu zásluh o Italskou republiku
- Nositelé Velkokříže speciální třídy Záslužného řádu Německa
- Narození v roce 1963
- Narození 2. listopadu
- Narození v Postojné