Jindřich Flusser
Jindřich Flusser (20. září 1917, Praha – 23. srpna 1994, Praha)[2][1] byl lékařem (internistou),[2] překladatelem poezie z němčiny,[2] redaktorem Československého rozhlasu[6] a autorem vzpomínkové knihy Život na úvěr s osobními zážitky z nacistických koncentračních táborů.[6]
Jindřich Flusser | |
---|---|
Jiná jména | Heinrich, Jindrich[1] |
Narození | 20. září 1917 Praha,[2] ![]() |
Úmrtí | 23. srpna 1994 (ve věku 76 let) Praha,[2] ![]() |
Povolání | lékař (internista); překladatel; rozhlasový redaktor |
Titul | MUDr. |
Rodiče | otec: PhDr. Walter Flusser (30. ledna 1888, Praha – 11. července 1944, Osvětim);[3] matka: Hedwig Flusser (rozená Löwy) (14. dubna 1888, Praha – 11. července 1944, Osvětim)[4] |
Příbuzní | sestra: Eva Goldmannová (rozená Flusser)[5] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fe/Buchenwald_Children_13060.jpg/220px-Buchenwald_Children_13060.jpg)
V roce 2021 byla na jeho počest pojmenována ulice Jindřicha Flussera v Třebíči.[7]
Život
editovatStudia a druhá světová válka
editovatJindřich Flusser se narodil 20. září 1917 v Praze. Jeho otcem byl profesor, doktor filozofie Walter Flusser (30. ledna 1888, Praha – 11. července 1944, Osvětim),[3] jeho matkou byla Hedwig Flusser (rozená Löwy) (14. dubna 1888, Praha – 11. července 1944, Osvětim)[4] (Jindřich nebyl jedináček, měl ještě sestru Evu Flusser (provdanou Goldmannovou).[5]) Po maturitě na reálném gymnáziu v Praze začal Jindřich Flusser studovat medicínu na Karlově Univerzitě v Praze.[6] Po nastolení Protektorátu Čechy a Morava a uzavření vysokých škol (po 17. listopadu 1939) pracoval Jindřich Flusser mimo jiné jako pedikér.[6] Později, po zavedení norimberských zákonů a vyloučení židovských dětí ze škol, vyučoval v rodinných kroužcích židovské děti.[6] Od prosince roku 1941 byl vězněn v Terezíně.[6] Od května roku 1944 byl vězněn v Osvětimi, ale osvobození a konce druhé světové války se dočkal v Buchenwaldu. Tady se Jindřich Flusser setkal se zachráncem židovských dětí Antonínem Kalinou, kterému pomáhal zachránit celý blok židovských dětí (asi tisíc vězněných chlapců).[6] [p 1]
Profesní kariéra po druhé světové válce
editovatPo skončení druhé světové války složil rigorózní zkoušky.[6] Následně pracoval na III. interní klinice v Praze.[6] Později pak působil jako lékař – internista v ČKD a posléze jako ředitel zdravotního střediska ČKD.[6] Z této funkce odešel na I. interní oddělení Fakultní nemocnice Bulovka, kde později zastával funkci primáře.[6]
Překlady a vlastní tvorba
editovatV 60. letech 20. století začal Jindřich Flusser překládat německou poezii. (Jednalo se o díla Heinricha Heineho, Ericha Kästnera, Rainer Maria Rilkeho.[6]) S literárním oddělením Československého rozhlasu dlouhodobě spolupracoval při přípravě řady pořadů.[6] Časopisecky publikoval některé ukázky ze svých překladů jakož i samostatné články.[6] Jeho literárně zpracované autobiografické zážitky z nacistických koncentračních táborů vycházely na pokračování v židovských ročenkách.[6] Jindřich Flusser zemřel v Praze 23. srpna 1994 ve věku 76 let.
Život na úvěr
editovat- Flusser, Jindřich. Život na úvěr / Jindřich Flusser. První vydání. Praha: Garamond, 2019. 235 stran. ISBN 978-80-7407-437-0.[6] (Autobiografické vyprávění začíná transportem z Terezína na jaře roku 1944.[6] Odtud byl autor deportován spolu se svými rodiči a manželkou do „rodinného“ tábora v Osvětimi.[6] Kniha končí osvobozením koncentračního tábora Buchenwald.[6])
Odkazy
editovatPoznámky
editovat- ↑ K poctě Antonínu Kalinovi byla v roce 2015 odhalena pamětní deska na budově bývalé židovské školy v Třebíči, v únoru roku 2017 byla v Galerii Ladislava Nováka v Třebíči otevřena pamětní síň Antonína Kaliny.[8] Část expozice je věnována i Jindřichu Flusserovi, jenž Kalinovi při záchraně dětí asistoval.[9]
Reference
editovat- ↑ a b SCHOENBERG, Randy. Jindřich Flusser (též "Heinrich", "Jindrich") (* 20. září 1917, Praha – 23. srpna 1994, Praha) ve věku 76 let [online]. www geni com, rev. 2017-08-21 [cit. 2020-03-20]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e Jindřich Flusser (1917-1994); narozen 20. 9. 1917 v Praze, zemřel 23. 8. 1994 tamtéž. MUDr., internista, překladatel z němčiny [online]. databáze autorit (Národní knihovna Česká republika) [cit. 2020-03-20]. Autoritní záznam NK ČR; Identifikační číslo: jk01031479. Dostupné online.
- ↑ a b SCHOENBERG, Randy. Dr. Phil. Walter Flusser (* 30. ledna 1888, Praha – 11. června 1944, Osvětim (holokaust)); profesor [online]. www geni com, rev. 2016-08-09 [cit. 2020-03-20]. Dostupné online.
- ↑ a b REICH, Filip. Hedwig Flusser (rozená Löwy) (* 14. dubna 1888, Praha – 11. července 1944, Osvětim) [online]. www geni com, rev. 2018-04-13 [cit. 2020-03-21]. Deportována transportem „M“ z Prahy do Terezína (osobní číslo 595); transportována transportem „Dz“ z Terezína do Auschwitz (Osvětimi) (osobní číslo 187). Dostupné online.
- ↑ a b FLUSSER, Jindřich. Eva Goldmannova (rozená Flusser) [online]. www geni com, rev. 2015-12-29 [cit. 2020-03-21]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g h i j k l m n o p q r s FOITOVÁ, Sára. Jindřich Flusser: Život na úvěr novinka z nakladatelství Garamond [online]. Terezínská iniciativa, 2020-01-31 [cit. 2020-03-20]. Časopis Terezínská iniciativa, číslo 95, duben 2019, strana 7; ke stažení ve formátu *.pdf. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-01-30.
- ↑ ŘÍHOVÁ, Ivana. Nové třebíčské ulice: ponesou jména spojená s příběhem Antonína Kaliny. Třebíčský deník. 2021-01-21. Dostupné online [cit. 2021-03-06].
- ↑ VONDRÁK, František. Třebíč bude mít pamětní síň věnovanou Antonínu Kalinovi. Třebíčský deník [online]. VLP, 2017-01-19 [cit. 2017-01-22]. Dostupné online.
- ↑ Redakce. OBRAZEM: Třebíč si připomíná svého hrdinu, představí příběhy zachráněných dětí. trebicsky.denik.cz. 2019-02-14. Dostupné online [cit. 2019-03-02].
Související články
editovatExterní odkazy
editovat- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jindřich Flusser
- Portrétní fotografie Jindřicha Flussera z průkazu člena „Svazu osvobozených politických vězňů (SOPVP) a pozůstalých po obětech ... “