usus
Llatí
[modifica]Nom
[modifica]ūsus m. (genitiu ūsūs)
- ús, utilització
- pràctica
- Usus magister est optimus.—(«L'experiència que dóna la pràctica és el millor mestre.»)
- usatge, costum
Declinació
[modifica]Cas | Singular | Plural |
---|---|---|
Nominatiu | ūsus | ūsūs |
Vocatiu | ūsus | ūsūs |
Acusatiu | ūsum | ūsūs |
Genitiu | ūsūs | ūsuum |
Datiu | ūsuī | ūsibus |
Ablatiu | ūsū | ūsibus |
Adjectiu
[modifica]Declinació
[modifica]Primera i segona declinació, -us, -a, -um.
Cas | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Masculí | Femení | Neutre | Masculí | Femení | Neutre | ||
Nominatiu | ūsus | ūsa | ūsum | ūsī | ūsae | ūsa | |
Vocatiu | ūse | ūsa | ūsum | ūsī | ūsae | ūsa | |
Acusatiu | ūsum | ūsam | ūsum | ūsōs | ūsās | ūsa | |
Genitiu | ūsī | ūsae | ūsī | ūsōrum | ūsārum | ūsōrum | |
Datiu | ūsō | ūsae | ūsō | ūsīs | |||
Ablatiu | ūsō | ūsā | ūsō | ūsīs |