mordeo
Llatí
[modifica]- Pronúncia(i): /ˈmɔr.dɛ.oː/
- Etimologia: Del protoindoeuropeu *mer- («fregar, entrexocar»).
Verb
[modifica]mordeō (1a present?), mordēs (2a present), mordēre (infinitiu), momordī (perfet), morsum (supí)
- mossegar, jo mossego
- pessigar, penetrar
- colpir, inquietar, afectar, commoure
- «valde me momorderunt epistolae tuae de Attica nostra» ([3])
- Les teves cartes, que parlen de la nostra estimada Àtica, m'han colpit.
- penetrar, aclaparar, amordir, punyir
- «matutina parum cautos jam frigora mordent» ([4])
- Els freds del mati ja comencen a penetrar dins el cos
Derivats
[modifica]Vegeu també
[modifica]- Julius Pokorny, Indogermanisches Etymologisches Wörterbuch, 1956, p.735-737