fortis
Llatí
[modifica]- Pronúncia(i): /ˈfɔr.tɪs/
- Etimologia: Del protoindoeuropeu *bhereĝh («muntanya, alt»).
Adjectiu
[modifica]fortis m., f., forte n. (comparatiu fortior, superlatiu fortissimus)
- fort, vigorós, forçut
- fortis equus—(«un cavall fort»)
- robust, fort
- fortes tauri—(«un brau robust»)
- important, poderós
- fortis familia—(«una família important»)
- intens, fort
- fortes venti—(«vents forts»)
- resistent, ben arrelat
- fortes herbae—(«plantes resistents»)
- nutritiu, eficaç
- fortiora legumina—(«llegums nutritius»)
- virtuós, honest, exemplar
- fortis maritus—(«un marit exemplar»)
Declinació
[modifica]Tercera declinació, nominatiu amb dues terminacions.
Cas | Singular | Plural | |||
---|---|---|---|---|---|
Masc./Fem. | Neutre | Masc./Fem. | Neutre | ||
Nominatiu | fortis | forte | fortēs | fortia | |
Vocatiu | fortis | forte | fortēs | fortia | |
Acusatiu | fortem | forte | fortēs | fortia | |
Genitiu | fortis | fortium | |||
Datiu | fortī | fortibus | |||
Ablatiu | fortī | fortibus |
Sinònims
[modifica]Derivats
[modifica]Vegeu també
[modifica]Julius Pokorny, Indogermanisches etymologisches Wörterbuch, 1959, p.140-141