Sunao Tawara
![]() ![]() | |
Nom original | (ja) 田原淳 ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 5 juliol 1873 ![]() Ōita (Japó) ![]() |
Mort | 1952 ![]() Nakatsu (Japó) ![]() |
Formació | Universitat de Tòquio Universitat de Marburg ![]() |
Director de tesi | Ludwig Aschoff ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Patologia i cardiologia ![]() |
Ocupació | anatomista, metge, catedràtic, patòleg ![]() |
Ocupador | Universitat de Kyūshū Universitat de Marburg Beppu ![]() |
Professors | Ludwig Aschoff ![]() |
Premis
|
Sunao Tawara (japonès: 田原 淳, Tawara Sunao), (Aki, Districte de Higashikunisaki, (avui dins de la ciutat de Kunisaki) Prefectura d'Ōita, 5 de juliol de 1873 – 19 de gener de 1952), fou un metge patòleg japonès. Ell, juntament amb el patòleg alemany Ludwig Aschoff, van ser els descobridors del nòdul auriculoventricular.
Tawara estudià medicina a la Facultat de Medicina de la Universitat de Tòquio, on es va graduar el 1901, i el 1908 va obtenir un doctorat en Ciències Mèdiques. Entre 1903 i 1906, Tawara es va dedicar a estudiar patologia i anatomia patològica amb Ludwig Aschoff, a la Universitat de Marburg.[1] Durant este període que va estar a Alemanya, Tawara emprendre les seves obres importants en la patologia i anatomia del cor. Quan va tornar al Japó, Tawara va ser nomenat professor assistent de patologia a la Universitat de Kyūshū a Fukuoka. El 1908, es va convertir en professor de temps complet.