Queer
Queer (pronunciació: /kwíɾ/)[1] és un terme manllevat de l'anglès que s'utilitza per a designar les persones que s'oposen a encaixar amb una identitat sexual o de gènere concreta, tant les prescrites tradicionalment (home/dona, mascle/femella, heterosexual/homosexual, cissexual) com les noves categories sexuals identitàries amb intencionalitat normalitzadora (gai, lesbiana, transsexual, bisexual). Per tant, queer no inclou totes les identitats sexuals, sinó que es tracta d'una post-identitat, amb totes les que resisteixen encaixar amb el sistema cisheterosexual, els processos de normalització i d'exclusió, per tant, també refusen etiquetes i marcs rígids definitius.[2][3][4][5]
El punt de vista queer reconeix el gènere i la sexualitat com a múltiples i fluïds, qüestiona els paradigmes binaris de masculinitat-feminitat i heterosexualitat-homosexualitat. També qüestiona els intents de normativitzar el gènere i les sexualitats. Entén la sexualitat des del reconeixement dels cossos i el plaer. S'interpreta des de les accions i els seus efectes, no pas des de les identitats o allò que pot ser vertader/fals o correcte/incorrecte.[5]
El terme queer es va començar a utilitzar a finals dels anys vuitanta no només com a oposició al sistema cisheterosexual, sinó també a la categoria gai, que va ser articulada des d'homes blancs de classe mitjana/alta neoliberals amb una intenció normalitzadora que va excloure multitud de subjectes.[4][6] Davant les concessions del sistema cisheterosexual a la identitat gai, que va perdre el to revolucionari, es va articular el moviment queer amb discursos i pràctiques que pretenen oposar-se als processos de normalització del sistema cisheterosexual, per considerar-lo heterocèntric, binari i biologicista.[2][6]
Teresa de Lauretis, qui va encunyar el terme teoria queer, va abandonar el terme queer perquè considerava que havia estat assimilat per les institucions i normativitzats.[2]
Definició i etimologia
[modifica]El terme queer s'utilitzava inicialment en anglès per a referir-se de manera despectiva a persones amb sexualitats dissidents, especialment homosexuals. La seva traducció literal seria estrany o anòmal. A finals dels anys vuitanta, aquest terme va ser apropiat per grups marginals —iniciat per lesbianes negres del sud de Califòrinia— que van construir discursos i pràctiques emancipadores al marge d'allò gai. Amb la intenció d'esborrar el matís negatiu del mot, van qüestionar el projecte normalitzador d'homes blancs homosexuals, de classe mitjana o alta, que excloïa multitud de dissidents sexuals travessades per la raça, la classe, l'edat, entre d'altres.[2][3] En el context de la identitat política occidental actual, les persones que s'identifiquen com a queer s'aparten del discurs, de la ideologia i de l'estil de vida que tipifiquen els grans corrents en les comunitats LGBTI –lesbianes, gais, bisexuals, transsexuals, intersexuals, etc– a qui consideren opressives o amb tendència a l'assimilació.
A l'Estat espanyol, el procés social i polític queer va iniciar als anys noranta amb diversos grups d'activistes que van apropiar-se de les paraules bollera i marica per autodefinir-se i articular un activisme que no pretenia causar una bona imatge ni integrar-se al sistema cisheterosexual. Diverses activistes i investigadores han considerat que el terme queer es tracta d'un colonialisme lingüístic que no té el poder subversiu original de reapropiació d'un insult.[2] En aquest sentit, en català s'ha intentat traduir pel terme de bord/a,[7] o en castellà transmaricabollo o torcido/a.[2] A llationamèrica, la filòsofa mexicana Sayak Valencia va proposar utilitzar el terme cuir per afegir-hi un significat geopolític cap al sud.[8]
Usos i discursos
[modifica]Part d'una sèrie sobre |
Temes LGBTI+ |
---|
![]() |
Aquesta paraula ha anat evolucionat en el significat: fa dècades tenia una connotació pejorativa cap a l'homosexualitat i/o la seva representació, i en l'actualitat descriu un corrent de pensament i una actitud vital que encoratja a performar amb llibertat el gènere, els afectes i les sexualitats.[9] La utilització en referència a la comunitat LGBTI i els membres que hi pertanyen ha modificat aquestes definicions i aplicacions originàries. El seu ús es considera polèmic i ha sofert canvis substancials al llarg del segle XX i XXI, en reclamar-lo algunes persones gais, lesbianes, bisexuals i transgènere com una forma d'autoafirmació. El terme encara es considera ofensiu o despectiu en algunes comunitats més conservadores; mentre que d'altres decideixen apropiar-se'n i descriure-hi una orientació sexual, identitat de gènere o expressió de gènere que no es conforma amb la societat heteronormativa i patriarcal.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/44/Queer.jpg/220px-Queer.jpg)
Actualment l'objectiu de la comunitat queer és eliminar les etiquetes socials i culturals del binarisme, eliminant categories que no existeixen, i tenint en compte la possibilitat de mostrar-se socialment com desitgin sense pertànyer a cap grup. De la mateixa manera, sostenen que una persona pot establir relacions sexoafectives sense definir-se com a homosexual o heterosexual, ja que consideren que les persones es relacionen amb altres sense necessitat de respondre a un model establert i amb obertura a models alternatius a la monogàmia, com el poliamor o l'aromanticisme.[10] És interessant en aquest sentit tota la feina de Brigitte Vasallo, que escriu, per exemple: «El sistema monògam és una tirania. No és una opció: és un mandat, i és la violència simbòlica inscrita en aquest mandat la que ens impedeix triar maneres diferents fins i tot quan creiem triar-les. A vegades ens toca la rifa de la vida i els mandats ens resulten oportuns, còmodes, però això no els converteix en opcionals».[11]
Per a Paul B. Preciado, aquest terme tracta de designar un «moviment postidentitari». En les seves paraules mostra: «Una posició de crítica atenta als processos d'exclusió i de marginació que genera tota ficció identitària», tant dins de societats heterosexuals com en la cultura gai.[12]
També el document de Daniela Rendón "L'ABC de la teoria queer Arxivat 2018-08-26 a Wayback Machine." inclou algunes idees bàsiques sobre aquest tema, i el llibre col·lectiu Barbarismos Queer y otras esdrújulas[13] ofereix també un exhaustiu retrat de la qüestió.[14]
Judith Butler o Paul B. Preciado referents de la teoria queer, entenen el gènere com a una categoria variable, que hom modela a través de la repetició de les conductes (performativitat de gènere).[15][16]
Significat de la bandera
[modifica]La bandera va ser dissenyada per Marilyn Roxie; aquest és el seu significat:[17]
- Lavanda (#b57edc): és la barreja del blau i el rosa, els quals representen els rols de gènere, la mescla s'associa a l'androgínia.
- Blanc (#ffffff): representa la identitat agènere (sense gènere) i neutre.
- Verd fosc (#4A8123): color invers al lavanda, representa el no binarisme.
Activisme queer
[modifica]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/13/Queer_Riot.jpg/220px-Queer_Riot.jpg)
L'activisme queer neix als Estats Units d'Amèrica a finals de la dècada de 1980 com a confluència de tres crisis, la de la sida, el feminisme heterocentrat, blanc i colonial, i l'assimilació de la cultura gai al sistema capitalista. A Catalunya, es va formar el grup Act Up Barcelona a la dècada de 1990. A partir de diverses iniciatives al voltant del moviment okupa, el 2000 es va formar l'assemblea Stonewall, que es basava en els principis de llibertat i autogestió, amb una estratègia de confrontació amb la moral establerta. El grup va organitzar accions contra les carrosses comercials del dia de l'orgull i els locals d'ambient. També va adoptar pràctiques com la reapropiació de l'insult o el transvestisme. Per evitar reproduir els rols de gènere, van dur a terme xerrades i debats. D'altra banda, es va fundar el grup de dones queer M.A.M.B.O., que va okupar una casa.[18]
Referències
[modifica]- ↑ «queer». ÉsAdir. [Consulta: 3 juliol 2022].
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 Sáez, Javier. «Queer». A: Barbarismos queer y otras esdrújulas (en castellà). 1a edició. Barcelona: Edicions Bellaterra, 2017, p. 381-388. ISBN 978-84-7290-829-1.
- ↑ 3,0 3,1 TERMCAT «queer [en]». Terminologia de la sexualitat i l'erotisme, 2018.
- ↑ 4,0 4,1 Preciado, Beatriz «Teoría Queer: notas para una política de lo anormal o contra-historia de la sexualidad». Observaciones filosóficas, 15, 2012-2013.
- ↑ 5,0 5,1 Fierli, Elena. Cossos representats /cossos amagats. La representació dels cossos, les identitats i les sexualitats en els llibres il·lustrats (0-16 anys) publicats a Catalunya i a Espanya a partir de l'any 2010 (tesi). Universitat Rovira i Virgili, 2023-05-18 [Consulta: 15 maig 2024].
- ↑ 6,0 6,1 Pié Balaguer, Asun «De la teoria queer i les altres maneres de pensar l'educació». Temps d'Educació. Universitat de Barcelona, 37, 2008, pàg. 256.
- ↑ Garriga, Marc «bord, borda». Argot bord, 2009.
- ↑ Mateo del Pino, Ángeles «QUEER/CUIR - CRIP». Anclajes, 23, 2019, pàg. 1-9. DOI: 10.19137/anclajes-2019-2331.
- ↑ Córdoba García, David (2003). «Identidad sexual y performatividad». Athenea Digital, núm. 4: 87-96 (otoño 2003). Consultat el 2018.
- ↑ Esteban Marchand (29 de setembre de 2015). «¿Qué demonios es queer?». Sin Etiquetas. Consultat el 26 de maig de 2018.
- ↑ «"El poliamor is the new black", Brigitte Vasallo, Píkara Magazine.».
- ↑ “Queer”: Historia de una palabra (2009) article de Paul B. Preciado per a la revista Parole de Queer"
- ↑ Platero Méndez; Rosón ; Ortega, Lucas R.; María i Esther. Barbarismos Queer y otras esdrújulas (en castellà). Barcelona: Edicions Bellaterra, 2017. ISBN 9788472908291.
- ↑ «Equilibristas Radio3».
- ↑ Pardo, Teo «Les identitats trans com a mirall de les normes de gènere». Eines 32, 2018, pàg. 26-35.
- ↑ Sexualidad y escritura (1850-2000) (2002) de Raquel Medina Bañón, Barbara Zecchi, Silvia Bermúdez
- ↑ «About the Flag». [Consulta: 14 juny 2019].
- ↑ Coll Planas, Gerard «Homosexuals, bolleres i rarets: posicions polítiques en el moviment lèsbic i gai». Athenea digital: revista de pensamiento e investigación social, 2008, pàg. 56-57. DOI: 10.5565/rev/athenead/v0n14.423.
Bibliografia complementària
[modifica]- Andrés, R., “La teoría queer y el activismo social”, en Marta Segarra y Angels Carabí (eds.), Feminismo y crítica literaria, Icaria, Barcelona, 2000.
- Bernini, Lorenzo, «Apocalipsis queer: elementos de teoría antisocial». Egales, Madrid-Barcelona, 2015.
- Blackmore, Josiah & Gregory S. Hutcheson (ed.), «Queer iberia. Sexualities. Cultures, and Crossings at the Middle Ages to the Renaissance». Durham Duke University, 1999.
- Castro, Elena, "Poesía lesbiana queer. Cuerpos y sujetos inadecuados". Icaria Editorial, Barcelona, 2014.
- Cohen, Cathy J., 1961. «Vols teoria queer (o millor la veritat?)». El Tangram, Barcelona, 2011.
- Coll Planas, Gerard. «La carne y la metáfora. Una reflexión sobre el cuerpo en la teoría queer». Egales, Barcelona, 2012.
- Córdova, David; Sáez, Javier; Vidarte; Paco. «Teoría queer. Políticas bolleras, maricas, trans, mestizas». Egales, Madrid - Barcelona, 2005.
- Edelman, Lee, 1953. «No al futuro : la teoría queer y la pulsión de muerte". Egales, Madrid, 2014.
- Falconí Trávez, Diego, Castellanos Santiago Y Viteri, María Amelia (eds.). «Resentir lo queer en América Latina: diálogos desde/con el Sur.". Egales, Madrid, 2014.
- Frankfurt am Main, «Deseos, juegos, camuflaje : los estudios de género y queer y las literaturas hispánicas de la Edad Media a la Ilustración». Oxford, 2011.
- García, Txus, "Poesía para niñas bien (Tits in my bowl)", Bellaterra Edicions, Barcelona, 2018.
- Grupo de trabajo queer, «El eje del mal es heterosexual». Traficantes de sueños, Madrid, 2005.
- Halberstam, Jack, «El arte queer del fracaso». Egales, Madrid, 2018.
- Llamas, ricardo. «Teoría torcida. Prejuicios y discursos en torno a la homosexualidad». Siglo XXI, Madrid, 1998.
- Martínez Expósito, Alfredo, «Escrituras torcidas. Ensayos de crítica queer». Laertes, Barcelona, 2004.
- Mérlda Jiménez, Rafael M (ed.), «Sexualidades transgresoras. Una antología de estudios queer.» Icaria, Barcelona, 2002.
- Palencia, Leandro. "Hollywood Queer". T & B EDITOREs, Madrid, 2008.
- Platero Méndez, Lucas R., Rosón María y Ortega Esther. "Barbarismos Queer y otras esdrújulas". Edicions Bellaterra, Barcelona, 2017.
- Preciado B., (2001), «Manifiesto contra-sexual», Opera Prima, Madrid.
- Spargo, tamsin. «Foucault y la teoría queer». Encuentros contemporáneos, Madrid, 2004.
- Suarez Briones, Beatriz, "Feminismos lesbianos y queer. Representación, visibilidad y políticas". Plaza y Valdés Editorial, Madrid, 2017.
- Talburt, S; Steinberg, S. R. (ed.). «Pensando queer: sexualidad, cultura y educación».Graó, Barcelona, 2005.
- Vélez Pelligrini, Laurentino. «Sujetos de un contradiscurso: una historia intelectual de la producción teórica gay, lesbiana y queer en España». Edicions Bellaterra, Barcelona, 2011.
- Vidarte, Paco. «Ética marica. Proclamas libertarias para una militancia LGTBQ». Egales, Madrid, 200.