Milana (rajada)
Aparença
Myliobatis aquila ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Estat de conservació | |
![]() | |
En perill crític | |
UICN | 161569 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Chondrichthyes |
Ordre | Myliobatiformes |
Família | Myliobatidae |
Gènere | Myliobatis |
Espècie | Myliobatis aquila ![]() Linnaeus, 1758 |
Nomenclatura | |
Sinònims |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/Eagle_ray_barcelona.jpg/220px-Eagle_ray_barcelona.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/Eagle_ray_barcelona2.jpg/220px-Eagle_ray_barcelona2.jpg)
La milana[2] (Myliobatis aquila) és una espècie de peix de la família dels miliobàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.[3]
Morfologia
[modifica]- Els mascles poden assolir 183 cm de longitud total i 14,5 kg de pes.
- No té aleta caudal.
- És marronós o negrós dorsalment, mentre que el ventre és blanc.[4][5][6][7]
Reproducció
[modifica]És ovovivípar,[8] la gestació té una durada de 6-8 mesos i les femelles pareixen 3-7 cries[9]
Alimentació
[modifica]Menja crustacis bentònics, mol·luscs i peixos.[4]
Hàbitat
[modifica]És un peix marí, de clima subtropical (54°N-35°S, 19°W-36°E) i bentopelàgic que viu entre 1–300 m de fondària.[4]
Distribució geogràfica
[modifica]Es troba a l'oceà Atlàntic oriental (des de Madeira, el Marroc i les Illes Canàries fins a les costes occidentals d'Irlanda i les Illes Britàniques i el sud-oest de la Mar del Nord) i la Mediterrània.[4]
Ús comercial
[modifica]La seva carn és molt apreciada.[10]
Observacions
[modifica]És inofensiu per als humans.[4]
Referències
[modifica]- ↑ «Myliobatis aquila». Catalogue of Life. (anglès)
- ↑ «milana - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 5 abril 2024].
- ↑ The Taxonomicon (anglès)
- ↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 4,4 FishBase (anglès)
- ↑ McEachran, J.D. i B. Séret, 1990. Myliobatididae. p. 67-70. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
- ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
- ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres. 158 p.
- ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
- ↑ Muus, B.J. i J.G. Nielsen, 1999. Sea fish. Scandinavian Fishing Year Book, Hedehusene, Dinamarca. 340 p.
- ↑ Compagno, L.J.V., 1986. Myliobatidae. P. 132-134. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
Enllaços externs
[modifica]- AQUATAB
- Animal Diversity Web (anglès)
- Encyclopedia of Life (anglès)