Meniaylovita
Aparença
![]() | |
---|---|
Fórmula química | Ca₄AlSi(SiO₄)F₁₃·12H₂O |
Epònim | Igor A. Meniaylov (en) ![]() ![]() |
Localitat tipus | First scoria cone (en) ![]() ![]() ![]() |
Classificació | |
Categoria | halurs |
Nickel-Strunz 10a ed. | 3.CG.10 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 3.CG.10 ![]() |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | isomètric |
Estructura cristal·lina | a = 16,722Å; |
Grup puntual | m3 (2/m 3) - diploidal |
Color | blanc, groguenc |
Lluïssor | vítria |
Diafanitat | transparent |
Propietats òptiques | isotròpica |
Índex de refracció | n = 1,43 |
Birefringència | δ = 0 |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA2002-050 |
Símbol | Myl ![]() |
Referències | [1] |
La meniaylovita és un mineral de la classe dels halurs que pertany al grup de la chukhrovita. Està properament relacionada amb la chukhrovita-(Ca).[1]
Característiques
[modifica]La meniaylovita és un fluorur de fórmula química Ca₄AlSi(SiO₄)F₁₃·12H₂O. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la meniaylovita pertany a «03.CG - Halurs complexos, aluminofluorurs amb CO₃, SO₄, PO₄» juntament amb els següents minerals: stenonita, chukhrovita-(Y), chukhrovita-(Ce), chukhrovita-(Nd), creedita, bøggildita i thermessaïta.
Jaciments
[modifica]La meniaylovita va ser descoberta en dos cons d'escòria al volcà Tolbàtxik (Kamtxatka, Rússia); també ha estat trobada a Hawaii (Estats Units) i Eldfell, a Heimaey (Vestmannaeyjar, Islàndia).[1]
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 1,2 «Meniaylovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 març 2017].