Khaleda Zia
Begum Khaleda Zia (en bengalí: খালেদা জিয়া) (nascuda el 15 d'agost de 1946) és una política de Bangladesh que va ser en dues ocasions Primera ministra del país. És vídua del president assassinat Ziaur Rahman, de qui va heretar el lideratge del Partit Nacionalista de Bangladesh. El 2006 la revista Forbes va qualificar a Khaleda Zia en el lloc 33è de la seva llista de les 100 Dones Més Poderoses del Món.[1][2]
Biografia
[modifica]En desembre de 1990, un aixecament de masses popular liderat per Khaleda Zia i Sheikh Hasina va destituir al dictador Hossain Mohammad Ershad,[3] que havia arribat a la presidència després d'un cop d'estat el 1982.[4]
Primera etapa com primera Ministra
[modifica]Zia va guanyar les eleccions de 1991 davant Hasina, que va acusar el BNP de deshonestedat electoral i va boicotejar el Parlament i les eleccions de febrer de 1992,[5] que va ser seguides de manifestacions violentes i agitació política i finalment Zia va dimitir el 30 de març de 1996 en favor d'un govern provisional liderat per Muhammad Habibur Rahman. Hasina es va convertir en primera ministra després d'unes noves eleccions convocades al juny de 1996.
A l'oposició
[modifica]El país va començar a experimentar un creixement econòmic i una reducció de la pobresa, tot i que va romandre en agitació política. El gener de 1999 el BNP va formar una aliança per augmentar les seves possibilitats de tornar al poder a les properes eleccions generals. Aquests incloïen el seu antic enemic polític, el Partit Jatiya, fundat pel president Hossain Mohammad Ershad que havia dirigit un govern militar, i els partits islàmics Bangladesh Jamaat-e-Islami i Islami Oikya Jot.
=== Segona etapa com a Primera Ministra ===L La coalició de Zia va guanyar les eleccions de 2001 amb un còmode avantatge amb 185 dels 283 diputats electes.[6] Un govern provisional va assumir el poder a finals d'octubre de 2006 després del final de l'administració del Partit Nacionalista de Bangla Desh però les eleccions programades per al gener de 2007 es van endarrerir a causa de la violència política i les lluites internes, la qual cosa va provocar una presa de possessió militar sense sang del govern provisional, que va acusar Zia i els seus dos fills de corrupció.[7]
Després del mandat
[modifica]El govern provisional va acusar Zia i els seus dos fills de corrupció.[7] Zia va ser condemnada a un total de 17 anys de presó el 2018 i se li va impedir participar a les eleccions generals de Bangladesh de 2018.[8] Va romandre a la presó central de Dhaka des del 2018 fins al 5 d'agost del 2024, després que una onada de protestes a tot el país va provocar que la primera ministra en funcions, Sheikh Hasina, fugís a l'Índia i que el president Mohammad Shahabuddin emetés una ordre d'alliberament de Zia.[9]
Referències
[modifica]- ↑ "The 100 Most Powerful Women", Forbes, August 26, 2006.
- ↑ «Khaleda Zia». Encyclopædia Britannica [Consulta: 28 agost 2017].
- ↑ Tripathi, Salil. The Colonel Who Would Not Repent: The Bangladesh War and Its Unquiet Legacy (en anglès). Yale University Press, 2016, p. 274. ISBN 978-0-300-22102-2.
- ↑ Bose, Ajoy. «From the archive, 25 March 1982: Martial law after coup in Bangladesh» (en anglès). The Guardian, 25-03-2010. [Consulta: 10 agost 2024].
- ↑ «PRIME MINISTER ZIA RESIGNS BANGLADESH PROTESTS FINALLY END HER REIGN» (en anglès). Roanoke Times, 31-03-1996. [Consulta: 13 agost 2024].
- ↑ «Zia wins power in Bangladesh» (en anglès). CNN, 05-10-2001. [Consulta: 18 agost 2024].
- ↑ 7,0 7,1 «Detienen a la segunda ex primera ministra de Bangladesh en apenas dos meses» (en castellà). El Mundo, 03-09-2007. [Consulta: 16 agost 2024].
- ↑ «Ex-Bangladesh PM barred from contesting this month’s election» (en anglès). al Jazeera, 02-12-2018. [Consulta: 22 agost 2024].
- ↑ «Khaleda Zia, ex-Bangladesh PM and Sheikh Hasina rival, to be released from jail» (en anglès). Hindustan Times, 05-08-2024. [Consulta: 22 agost 2024].