Jacopo Vignali
![]() Retrat de Jacopo Vignali (1724) (1724) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 5 setembre 1592 ![]() Pratovecchio (Itàlia) ![]() |
Mort | 3 agost 1664 ![]() Florència (Itàlia) ![]() |
Causa de mort | accident vascular cerebral ![]() |
Nacionalitat | Itàlia |
Activitat | |
Camp de treball | Pintura ![]() |
Lloc de treball | Florència ![]() |
Ocupació | pintor ![]() |
Art | Pintura |
Moviment | Barroc |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/Jacopo_Vignali%2C_apparizione_della_croce_a_costantino.jpg/220px-Jacopo_Vignali%2C_apparizione_della_croce_a_costantino.jpg)
Jacopo Vignali (Pratovecchio, 5 de setembre de 1592 - Florència, 3 d'agost de 1664) va ser un pintor florentí d'estil barroc.
Biografia
[modifica]Dotat des de nen per al dibuix, va rebre la seva primera formació d'un pintor local de Pratovecchio fins que el 1605 va marxar a Florència per formar-se en el taller de Matteo Rosselli. La relació entre Rosselli i Vignali va ser tan estreta que el mestre li va proposar que es casés amb la seva germana Margherita, encara que Vignali no va acceptar. Les relacions entre Rosselli i Vignoli sempre van ser bones. De tots els deixebles de Rosselli, serà Vignali el que tingui una carrera més prolífica.[1]
Una vegada acabat el seu aprenentatge, Vignali va obrir el seu propi taller a Florència, a la via della Crocetta -avui nomenada via Laura-.
Segons l'historiador Luigi Lanzi, l'estil de Vignali recorda el de Guercino, no tant en les formes com en el seu ús de les ombres i en la composició.[1] El seu deixeble més important va ser Carlo Dolci.
El 1663 va tenir un accident vascular cerebral que el va paralitzar quasi per complet. Va morir a l'any següent i va ser enterrat a l'església de San Michele Visdomini.
Obres
[modifica]Va pintar al fresc Amor per la pàtria i El somni de Jacob en la Casa Buonarroti de Florència. L'any 1616 va ingressar en l'Accademia del Disegno de Florència. A la dècada de 1620 va pintar La investidura de Sant Benet per a la Confraternità di San Benedetto Bianco. Entre 1622 i 1623 va treballar en els cicles de frescs per als Mèdici al Casino Mediceo di San Marco de Florència i a la Vil·la del Poggio Imperiale. Cap a 1630 va pintar les teles al·lusives a la medicina -entre d'altres, El bon samarità- de la Foresteria del Convent San Marco de Florència.[2]
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 Lanzi, 1847, p. 227.
- ↑ Scudieri, 2005, p. 45.
Bibliografia
[modifica]- Lanzi, Luigi. H.G. Bohn. The history of painting in Italy: From the Period of the Revival of the Fine Arts to the End of the Eighteenth Century, 1847. Traducció al anglès per Thomas Roscoe.
- Scudieri, Magnolia. Museo di San Marco (en italià). Florència: Giunti, 2005.
- Wittkower, Rudolf. Art and Architecture in Italy, 1600-1750 (en anglès). Pelican History of Art (Penguin Books Ltd), 1980.