Жо Дасен
Жо Дасен Joseph Dassin | |
френски певец | |
![]() Жо Дасен през 1960-те години | |
Роден | Джоузеф Айра Дасен
|
---|---|
Починал | |
Погребан | Лос Анджелис, САЩ |
Националност | ![]() |
Музикална кариера | |
Стил | шансон, поп музика |
Инструменти | вокал, китара, пиано |
Глас | лиричен басбаритон |
Активност | 1964 – 1980 |
Лейбъл | Columbia, RCA, CBS |
Семейство | |
Баща | Жул Дасен |
Съпруга | Марис Масиера (1966 – 1977) Кристин Делво (1978 – 1980) |
Деца | Джошуа Дасен (1973 – 1973) Джонатан Дасен (1978 – ) Джулиен Дасен (1980 – ) |
Уебсайт | |
Жо Дасен в Общомедия |
Джоузеф Айра Дасен (на английски: Joseph Ira Dassin), по-популярен като Жо Дасѐн (на френски: Joe Dassin) е световноизвестен американско-френски певец, автор на песни и актьор. В кариерата си, обхващаща шестнадесет години (1964–1980), той се радва на множество успехи във Франция и във френскоговорящия свят, както и пее на езици, различни от френски. Кариерата му се радва на популярност в Съветския съюз, Финландия, Гърция и Германия. Общо той е продал близо 25 милиона записа по целия свят. Той е син на режисьора Жул Дасен.
Ранен живот
[редактиране | редактиране на кода]Дасен е роден в Ню Йорк в семейството на американския филмов режисьор Жул Дасен (1911 – 2008) и Беатрис Люнер (1913 – 1994), родена в Ню Йорк цигуларка, която след като завършва еврейска гимназия в Бронкс, учи с британският цигулар Харолд Бъркли в Музикалното училище Джулиард. И двамата му родители са били предимно от украинско-еврейски произход от Каменец-Подолски, Сатанов и Бучач.
Дасен живее в Ню Йорк и Лос Анджелис, докато баща му не става жертва на черния списък на Холивуд през 1950 г., по това време семейството му се премества в Европа. Между десет и петнадесетгодишна възраст Дасен сменя училище единадесет пъти. Учи, наред с други места, в Международното училище в Женева и института Льо Розей в Швейцария и завършва средното си образование в Гренобъл. Дасен се завръща в Съединените щати, където посещава Мичиганския университет в Ан Арбър, Мичиган от 1957 до 1963 г., като печели бакалавърска награда за художествена литература през 1958 г. и получава бакалавърска степен по изкуства през 1961 г. и магистърска степен по изкуства през 1963 г. и двете по антропология. Той става доведен син на гръцката актриса, активистка и министър на културата Мелина Меркури след втория брак на баща си през 1966 г.
Кариера
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f5/Joe_and_Jules_Dassin_1970.jpg/220px-Joe_and_Jules_Dassin_1970.jpg)
Премествайки се във Франция, Дасен работи като техник за баща си и се появява като актьор в поддържащи роли, между другото в три филма, режисирани от баща му, включително Toпкапъ (1964), в който той играе ролята на Йозеф. Той се запознава с бъдещата си съпруга Maрис Масиера в Париж през 1963 г.
На 26 декември 1964 г. Дасен подписва с CBS Records, което го прави първият френскоезичен певец, сключил договор с американски звукозаписен лейбъл.
В началото на 70-те години на миналия век песните на Дасен са на върха на класациите във Франция и той става изключително популярен там. Записва песни на немски, испански, италиански и гръцки, както и на френски и английски. Сред най-популярните му песни са „Les Champs-Élysées“ (първоначално „Waterloo Road“) (1969), „Salut les amoureux“ (първоначално „City of New Orleans“) (1973), „L'Été indien“ (1975), „Et si tu n'existais pas“ (1975) и „À toi“ (1976).
Кино
[редактиране | редактиране на кода]Джо Дасен се появява в следните филми:
- 1957: Бенос в „Този, който трябва да умре“, от Жул Дасен
- 1958: Нико в „Законът“, от Жул Дасен
- 1964: Йосиф в „Топкапъ“, от Жул Дасен
- 1965: Полицейски инспектор в „Lady L“, от Питър Устинов
- 1965: Янош Адлер в „Ник Картър и Червения клуб“, от Жан-Пол Савиняк
Личен живот
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/Dasin_family_1970.jpg/220px-Dasin_family_1970.jpg)
Дасен се жени за Марис Масиера в Париж на 18 януари 1966 г. Синът им Джошуа е роден два месеца и половина преждевременно на 12 септември 1973 г. и умира пет дни по-късно. Обзет от мъка, Джо изпада в дълбока депресия. Въпреки всичките им усилия, бракът им не оцелява. През 1977 г., една година след преместването им в новопостроения им дом във Фушерол, точно извън Париж, те се развеждат.
На 14 януари 1978 г. Дасен се жени за Кристин Делво в Котиняк. Първият им син Джонатан е роден на 14 септември 1978 г.; и вторият им син, Жулиен, се ражда на 22 март 1980 г. Кристин умира през декември 1995 г.
Смърт
[редактиране | редактиране на кода]Дасен умира от сърдечен удар по време на почивка в Таити на 20 август 1980 г., на 41 години. Той обядва със семейството и приятелите си в ресторанта „При Мишел и Елиан“ в Папеете, когато внезапно се свлича на стола си в безсъзнание. Лекар, който също се храни в ресторанта, му прави сърдечна реанимация, но Дасен умира в ресторанта. Единствената линейка в Папеете не е на разположение по това време и отнема 40 минути, за да пристигне. Тялото му е върнато в Съединените щати и е погребано в секцията Бет Олам на гробището Hollywood Forever в Холивуд, Калифорния.
Трибути
[редактиране | редактиране на кода]През 2020 г. много утвърдени изпълнители отдават почит на песните на Жо Дасен в албум с кавъри/трибют À toi, Joe Dassin. Албумът достига номер 44 във френската класация за албуми на SNEP. Той също се класира в Белгия, достигайки номер 26 във франкофонската класация на Ultratop албуми на страната и също достигайки номер 4 в Swiss Hitparade (чарт за албуми).
Изпълнители, интерпретиращи песни на Жо Дасен в албума, включват Ycare, Axelle Red, Les Frangines, Trois Cafés Gourmands, Patrick Fiori, Kids United Nouvelle Génération, Madame Monsieur и Camelia Jordana.
Известни песни
[редактиране | редактиране на кода]
|
|
|
|
Дискография
[редактиране | редактиране на кода]Студийни албуми
[редактиране | редактиране на кода]- Joe Dassin à New York (1966)
- Les deux mondes de Joe Dassin (1967)
- Les Champs-Elysèes (1969)
- Joe Dassin (La Fleur aux dents) (1970)
- Joe Dassin (Elle était.....Oh!) (1971)
- Joe (1972)
- 13 chansons nouvelles (1973)
- Joe Dassin (Si tu t'appelles Melancolie) (1974)
- Joe Dassin (Le Costume blanc) (1975)
- Le Jardin du Luxembourg (1976)
- Les femmes de ma vie (1978)
- 15 ans déjà.... (1978)
- Blue Country (1979)
Източници
[редактиране | редактиране на кода]Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Страница за Жо Дасен
- Биография
- Неофициална страница
- Официална страница Архив на оригинала от 2018-12-20 в Wayback Machine.
![]() ![]() |
Тази страница частично или изцяло представлява превод на страницата „Дассен, Джо“ в Уикипедия на руски. Оригиналният текст, както и този превод, са защитени от Лиценза „Криейтив Комънс – Признание – Споделяне на споделеното“, а за съдържание, създадено преди юни 2009 година – от Лиценза за свободна документация на ГНУ. Прегледайте историята на редакциите на оригиналната страница, както и на преводната страница, за да видите списъка на съавторите.
ВАЖНО: Този шаблон се отнася единствено до авторските права върху съдържанието на статията. Добавянето му не отменя изискването да се посочват конкретни източници на твърденията, които да бъдат благонадеждни. |
|