Шмідт Отто Юлійович
Шмідт О́тто Ю́лійович (повне ім'я Шмідт Отто-Фрідрих-Юліус Юлійович, рос. дореф. Отто-Фридрихъ-Юліусъ Юльевичъ Шмидтъ[4]; 18 [30] вересня 1891, Могильов, Могильовська губернія, Російська імперія — 7 вересня 1956, Московська область, СРСР) — радянський математик, астроном, геофізик, дослідник Арктики, дійсний член АН УРСР (з 1934) та АН СРСР (з 1935), Герой Радянського Союзу (1937).
Біографія
ред.Предки Шмідта по батьківській лінії походять з німців-колоністів, що перебралися до Ліфляндії (Латвія) у другій половині XVIII століття, а по материнській — латиші на прізвище Ергле (Ērgle). У родині Шмідта говорили трьома мовами: російською, латиською та німецькою. Сам він пізніше заявляв, що відносив себе до російської культури[5].
У дитинстві працював у лавці письмового приладдя. Навчався у класичній Могильовській чоловічій гімназії[be]. Гроші на навчання хлопця знайшлися у його латиського дідуся Фріциса Ергле.
Закінчив Другу київську гімназію із золотою медаллю (1909) та фізико-математичний факультет Київського університету (1913). Після закінчення університету був залишений для підготовки до професорського звання і під керівництвом професора Дмитра Граве почав свої дослідження з теорії груп. З 1916 — приват-доцент Київського університету.
З жовтня 1917 — начальник управління з продуктообміну Наркомату продовольства[ru], в 1918—1920 — член колегії Наркомпроду. У 1918 вступив до РСДРП (інтернаціоналістів)[ru], у 1918—1919 — член ЦК. У 1919 разом з усією партією був прийнятий в РКП(б)[6], при цьому в його партійний стаж зарахували час перебування в партії інтернаціоналістів.
У 1921—1924 роках був завідувачем Державного видавництва[ru]. Займався організацією реформи системи освіти. Був автором ідеї, творцем і головним редактором 1-го видання «Великої радянської енциклопедії». Однак коли випуск енциклопедії був майже завершений, Шмідта було знято з редакторської посади і усунуто від роботи над енциклопедією через його німецьке походження, хоча його германські предки знаходилися в російському підданстві з XVIII століття[7].
1928 року Шмідт брав участь у першій радянсько-німецькій памирській експедиції[ru], організованій АН СРСР. Метою експедиції було вивчення та сходження на найвищі вершини Західного Паміру.
У 1929 році заснував кафедру вищої алгебри фізико-математичного факультету[ru] МДУ (з 1933 — механіко-математичний факультет МДУ[ru]), якою завідував по 1949 рік[8].
З 1932 по 1950 роки був головним редактором журналу «Математический сборник»[ru][9].
У 1930—1934 роках керував знаменитими арктичними експедиціями на криголамних пароплавах «Сєдов»[ru], «Сибіряков»[ru] та «Челюскін»[ru][10]. У 1930—1932 роках — директор Всесоюзного арктичного інституту[11], у 1932—1938 роках — начальник Головного управління Північного морського шляху (ГУСМП).
З 28 лютого 1939 по 24 березня 1942 був віце-президентом АН СРСР. Після початку Німецько-радянської війни 19 липня 1941 року був направлений до Казані для підготовки евакуації туди установ АН СРСР. Перебуваючи в евакуації в Казані, Шмідт вступив у конфлікт із президентом АН СРСР Володимиром Комаровим. Комаров поскаржився Сталіну, після чого Шмідта звільнили з посади віце-президента АН СРСР і з усіх посад йому залишили лише одну — директора Інституту теоретичної геофізики[ru][12].
Помер в 1956 році від туберкульозу. Похований на Новодівочому цвинтарі в Москві.
|
Внесок в науку
ред.Розробляв небулярну гіпотезу — модель утворення тіл Сонячної системи в результаті конденсації навколосонячної газово-пилової хмари.
Монографія «Абстрактна теорія груп» (1916, 2 видавництва 1933) справила значний вплив на розвитку цієї теорії. Основним досягненням у цій галузі є теорема про ізоморфізм прямих розкладів нескінченних операторних груп із кінцевим головним рядом (1928). Шмідт є засновником московської школи алгебри, керівником якої він був протягом багатьох років. Вона виросла з семінару з теорії груп, організованого ним у 1930 році, який з часом перетворився на центр діяльності радянських алгебраїстів у цій галузі[13].
Зробив внесок у вивчення північних полярних територій. У 1932 був начальником експедиції на пароплаві криголамного типу «Сибіряков»[ru], що здійснила перше в історії плавання Північним морським шляхом за одну навігацію. Ініціатор та ідейний натхненник створення «Великої радянської енциклопедії» був головним редактором за дорученням уряду Радянського Союзу. Був ініціатором створення академічного інституту геофізики[ru].
Родина
ред.Був тричі одружений[14]:
- Дружина — Віра Федорівна Шмідт (Яницька), сестра бібліотечного діяча, книгознавця, бібліографа, історика, географа, статистика, доктора географічних наук, професора Миколи Яницького.
- Син — Володимир Оттович Шмідт (2 березня 1920 — 25 грудня 2008), кандидат технічних наук, професор МДІУ[ru].
- Внучка — Віра Володимирівна Шмідт (3 лютого 1944 — 7 листопада 2014) — педіатр.
- Онук — Федір Володимирович Шмідт (нар. 3 жовтня 1946) — лікар-проктолог.
- Син — Володимир Оттович Шмідт (2 березня 1920 — 25 грудня 2008), кандидат технічних наук, професор МДІУ[ru].
- Дружина — Маргарита Еммануїлівна Голосовкер (19 квітня 1889 — 8 листопада 1955), музеєзнавиця та літературознавиця, завідувачка сектору художньої ілюстрації Інституту світової літератури АН СРСР (1935—1949), авторка монографії «М. Ю. Лермонтов: життя та творчість» (1941); сестра філософа та перекладача Якова Голосовкера.
- Син — Сігурд Оттович Шмідт[ru] (15 квітня 1922 — 22 травня 2013) — радянський і російський історик, академік РАО.
- Дружина — Олександра Олександрівна Горська[15] (1906—1995), учасниця експедиції на пароплаві «Челюскін»[ru] (у списках значиться як прибиральниця), нагороджена орденом Червоної Зірки.
- Син — Олександр Оттович Шмідт[16] (15 вересня 1934 — 11 червня 2010).
Нагороди
ред.- Герой Радянського Союзу (27.06.1937) — за керівництво організацією дрейфуючої станції «Північний полюс-1»
- 3 ордени Леніна (27.11.1932; 27.06.1937; 19.09.1953)
- 2 ордена Трудового Червоного Прапора (25.02.1937; 10.06.1945)
- Орден Червоної Зірки (20.04.1934)
Пам'ять
ред.В Україні
ред.- Вулиця Отто Шмідта в Києві (колишня Верхньоюрківська, на якій у будинку № 34 минули гімназичні та студентські роки майбутнього академіка; будинок знесено в 1980-х роках).
- У Києві ім'я О. Ю. Шмідта мала (до 1941 року) школа — колишня чоловіча гімназія, в якій він навчався[17].
У Білорусі
ред.У Росії
ред.- Острів Шмідта на архіпелазі Північна Земля.
- Мис Отто Шмідтa[ru] на узбережжі Чукотки.
- Мис Шмідта[ru] — селище міського типу в Іультинському районі Чукотського автономного округу
- У 1973—2008 роках у Чукотському автономному окрузі існував Шмідтівський район[ru].
- Іменем О. Ю. Шмідта названо селище, яке нині входить до складу міського округу Новокуйбишевськ Самарської області.
- Проспект селища Николина Гора[ru], де він прожив багато років на дачі.
- 14 грудня 1956 року Постановою Президії Академії наук СРСР № 681 Інституту фізики Землі Академії наук СРСР[ru] присвоєно ім'я О. Ю. Шмідт. 26 жовтня 2011 року відкрито та встановлено в холі інституту бронзове погруддя (скульптор О. Д. Козачок[ru]).
- У Мурманській гімназії № 4 ім'ям Отто Юлійовича Шмідта названо шкільний музей освоєння Арктик.
- З 1971 року АН СРСР, а з 1991 року Російською академією наук вручається Премія імені О. Ю. Шмідта[ru] за видатні наукові роботи в галузі дослідження та освоєння Арктики.
Інше
ред.- Астероїд 2108 Отто Шмідт[18].
- Підлідна рівнина Шмідта в Антарктиді.
- До 1938 ім'я Шмітда носив криголам. У 1938 Шмідт був знятий з посади начальника Севморпуті, після чого криголам був перейменований на «Анастас Мікоян»[ru].
- Науково-дослідний криголам проекту 97Н носив ім'я «Отто Шмідт» (період експлуатації: з 1979 по 1991 рік).
- У Радянському Союзі існували імена людей[19][20]:
- Оюшмінальд(а) — Отто Юльевич Шмидт на льдине (Отто Юлійович Шмідт на крижині)
- Лагшмінальд(а) — лагерь Шмидта на льдине (табір Шмідта на крижині)
- Лагшмівар(а), Лашмівар(а) — лагерь Шмидта в Арктике (табір Шмідта в Арктиці)
- Герой оповідань Марфи Семенівни Крюкової[ru] «Поколін-борода та ясні соколи».
|
Бібліографія
ред.- Математические законы денежной эмиссии. — Москва; Петроград: Гос. изд-во, 1923. — 17 с., 2 л. диагр.
- Шмидт О. Ю. Исследование Арктики в Советском Союзе Архивная копия от 30 ноября 2011 на Wayback Machine (серия «Доклады советской делегации на международном географическом конгрессе в Варшаве»). — Москва, 1934.
- Шмидт О. Ю. Наши задачи в 1936 г. Доклад на Совещании хозяйственных работников системы Главсевморпути при СНК СССР 13 янв. 1936 г. Архивная копия от 24 сентября 2015 на Wayback Machine — Ленінград, 1936.
- Шмидт О. Ю. Абстрактная теория групп. — 2-е изд. — Москва-Ленінград: Государственное технико-теоретическое издательство, 1933.
- Шмидт О. Ю. Четыре лекции о теории происхождения Земли. — Москва: 1957.
- Шмидт О. Ю. Избранные труды. Математика. — Москва: Изд-во АН СССР, 1959.
Примітки
ред.- ↑ а б Архів історії математики Мактьютор — 1994.
- ↑ Find a Grave — 1996.
- ↑ а б в г д е ж Математичний генеалогічний проєкт — 1997.
- ↑ Державний архів міста Києва. Ф. 16. Оп. 465. Спр. 4829. Арк. 14зв (рос. Послужной список приват-доцента при кафедре математики Императорского Университета св. Владимира Отто-Фридриха-Юлиуса Юльевича Шмидта. Составлен 23 апреля 1917 года.).
- ↑ Отто Юльевич Шмидт – герой, мореплаватель, академик и просветитель. ardexpert.ru. Архів оригіналу за 26 грудня 2018. Процитовано 26 грудня 2018.
- ↑ Шмидт Отто Юльевич. Архів оригіналу за 11 вересня 2016. Процитовано 2 вересня 2016.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 1 січня 2016.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Мехмат МГУ 80. Математика и механика в Московском университете / Гл. ред. А. Т. Фоменко. — М. : Изд-во Моск. ун-та, 2013. — 372 с. — ISBN 978-5-19-010857-6. — С. 60.
- ↑ Математический энциклопедический словарь / Гл. ред. Ю. В. Прохоров. — Москва : БСЭ, 1988 — С. 764.
- ↑ О людях Московского университета, 2019, с. 112—113.
- ↑ 90 лет ГНЦ РФ «Арктический и антарктический научно-исследовательский институт» Архівна копія на сайті Wayback Machine. (пресс-релиз).
- ↑ «Мы рады приветствовать на бугульминской земле славного героя Отто Юльевича Шмидта»
- ↑ Большая советская энциклопедия / Гл. ред. Ю. В. Прохоров. — Москва : БСЭ.
- ↑ Международный портал России Архівна копія на сайті Wayback Machine..
- ↑ Международный портал России Архівна копія на сайті Wayback Machine..
- ↑ Потаённое № 2/15, 2002 год Архівна копія на сайті Wayback Machine..
- ↑ Історія ліцею. Від гімназії до ліцею. http://lit79.org.ua/. Ліцей Інформаційних Технологій №79. 2011. Архів оригіналу за 6 жовтня 2014. Процитовано 30 вересня 2014.
- ↑ База даних MPC про малі тіла Сонячної системи (2108)(англ.)
- ↑ Мокиенко В. М., Никитина Т. Г. . Толковый словарь языка Совдепии. — СПб : Фолио-Пресс, 1998. — ISBN 5-7627-0103-4.
- ↑ Лебедев, Артемий. Sokr.ru — словарь сокращений, акронимов, аббревиатур и сложносоставных слов русского языка. Архів оригіналу за 8 лютого 2010. Процитовано 7 лютого 2010.
Література
ред.- Визе В. Ю. Моря Российской Арктики: В 2-х тт. — Т. II. — Москва: Paulsen, 2016. — 340 с.: ил. — Серия «Международный полярный год». — ISBN 978-5-98797-130-7.
- Колчинский И. Г., Корсунь А. А., Родригес М. Г. . Астрономы: Биографический справочник. — 2-е изд., перераб. и доп. — Киев : Наукова думка, 1986. — 512 с.
- Корякин В. С. Отто Шмидт. — Москва: Вече, 2011. — 416 с., ил. — (Великие исторические персоны). — 4 000 экз. — ISBN 978-5-9533-5770-8.
- Отто Юльевич Шмидт в истории России XX века и развитие его научных идей. / Глико А. О. (гл. ред.) — Москва: Физматлит, 2011.
- Садовничий В. А. Отто Юльевич Шмидт (1891—1956) // О людях Московского университета. — 3-е изд., дополненное. — Москва : Издательство Московского университета, 2019. — С. 111—116. — 3000 прим. — ISBN 978-5-19-011397-6.
Посилання
ред.- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Про нього у книзі пам'яті ІФЗ РАН
- Біографія Архивная копия
- Лабораторія імені Отто Юлійовича Шмідта
- Персональна сторінка Отто Шмидта на офіційному сайті РАН (рос.)
- Фонд Шмідта Отто Юлійовича на сайті Архіву РАН
- Шмидт Отто Юльевич. Летопись Московского университета. Архів оригіналу за 7 грудня 2017. Процитовано 6 грудня 2017.
- Лорен Грехем. Природознавство, філософія та науки про людську поведінку в Радянському Союзі Архивная копия
- Белоруские Колумбы. Отто Шмидт на YouTube // Кіностудія Білорусьфільм. 11 липня 2018 року.
- Schmidt/Šmidt, Otto Julʹevič (1891—1956) (Нім.). // Baltisches Biographisches Lexikon Digital.