Teratologi (av grek. teras, missfoster, och logos, lära), läran om missbildning.
Missbildning kallas varje genom rubbning i den embryonala utvecklingen uppkommen förändring av kroppens normala bildning, som överskrider gränsen för artens i fråga variationer. Sådana under den embryonala utvecklingen uppkomna förändringar i kroppens morfologi kan omfatta ett eller flera organ eller hela kroppen. Mindre betydande förändringar benämns anomalier, föreligger ett mera höggradigt missgestaltande av kroppen, talar man om missfoster. Läran om missbildning kallas teratologi.
Det för alla missbildningar gemensamma och utmärkande är sålunda, dels att tidpunkten för deras uppkomst ligger inom den fetala utvecklingsperioden, dels att de är en följd av en rubbning i utvecklingens normala förlopp. Därvid är det icke fråga om något godtyckligt och laglöst, utan även den abnormt förlöpande utvecklingen följer sina bestämda lagar. Då alla missbildningar uppkommer genom rubbningar i den normala utvecklingen, är det för deras förstående nödvändighet att äga en noggrann kunskap om den normalt förlöpande utvecklingen under graviditeten. Två möjligheter föreliggar med hänsyn till betingelserna för att det inträder en rubbning i den fetala utvecklingen med en missbildning till följd. Antingen är första anlaget, det vill säga den befruktade cellen, av felaktig beskaffenhet, eller är det första anlaget fullt normalt. I förra fallet innesluter första anlaget i sig självt orsaksmomenten för en abnorm utveckling, varvid en primär felaktig beskaffenhet kan föreligga antingen hos äggcellen eller hos den befruktande spermien eller hos bådadera, eller kan det betingande momentet ligga i kopulationen själv. I senare fallet åter är första anlaget fullt normalt, men skadande moment inverka, efter befruktningen, under den vidare utvecklingen, så att rubbningar i utvecklingens normala förlopp inträder, vilka föranleder uppkomsten av en missbildning.
Se även
- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, 1904–1926.