Тонга
Тонга (тон. Tonga, енгл. Tonga), или званично Краљевина Тонга (тон. Puleʻanga Fakatuʻi ʻo Tonga, енгл. Kingdom of Tonga), независна је острвска држава смештена у западном делу Полинезије, у Океанији.[3] Налази се на трећини пута од Новог Зеланда до Хаваја. Тонга се налази јужно од Самое и источно од Фиџија. Тонга је тонганска реч за југ. Према подацима из 2021. године, наведеним у Џонсон Трибуну, Тонга има 104.494 становника,[4] од којих 70% живи на главном острву Тонгатапу. Земља се протеже око 800 km (500 mi) у правцу север-југ.
Краљевина Тонга | |
---|---|
Химна: Песма краља Тонганских Острва (тон. Ko e fasi ʻo e tuʻi ʻo e ʻOtu Tonga) (енгл. The Song of the King of the Tongan Islands) | |
![]() Локација Тонге у Тихом океану ![]() | |
Главни град | Нукуалофа |
Службени језик | |
Владавина | |
Облик државе | Унитарна парламентарна уставна монархија |
— Краљ | Ахоејиту Унуакиотонга Тукуахо |
— Председник Владе | Сиаоси Совалени |
— Председник Скупштине | Фатафехи Факафануа |
Историја | |
Независност | Од Уједињеног Краљевства 4. јуна 1970. |
Географија | |
Површина | |
— укупно | 748 km2 (175) |
— вода (%) | 4.0 |
Становништво | |
— 2011.[1][2] | 103.036 (197) |
— густина | 137,75 ст./km2 |
Економија | |
Валута | Тонганска панга |
— стоти део валуте | 100 сенита |
Остале информације | |
Временска зона | UTC +13 |
Интернет домен | .to |
Позивни број | +676 |
Тонга је архипелаг од 169 острва, од којих су 96 насељена. Већина острва су корална, док су нека вулканског порекла. Земљотреси су честа појава на Тонги. Највеће острво је Тонгатапу на којем живи 60% становника државе. Ту је и престоница, Нукуалофа.
Острва Тонга се понекад још називају „Пријатељска острва“. Ово име је острвима дао капетан Џејмс Кук кога су становници острва дочекали са добродошлицом.
Историја
уредиВећ од 10. века острва су имала своју краљевину. У 12. веку Тонганци су били познати као морепловци на Пацифику. Неки историчари њихова истраживачка путовања квалификују као оснивање својеврсне империје.
Током 15. и 17, века на острвима је избио грађански рат поглавица. У то доба, до Тонге су стигли први европски истраживачи: Вилем Шоутен 1616, Абел Тасман 1643. и Џејмс Кук 1773, 1774. и 1777. године.
Тонга је постала краљевина 1845. под влашћу амбициозног младог ратника и говорника Тауфахауа (Tāufaʻāhau). Под западним утицајем, он је прогласио Тонгу за уставну монархију, ослободио феудалне слуге, увео законе и прихватио стил владавине западних монарха. Покрстио се и узео краљевско име Џорџ Тупу I.
Тонга је ступила под протекторат Уједињеног Краљевства уговором од 18. маја 1900. Британија је на острвима до 1970. била заступљена само преко конзула. Тонга је једина територија на Пацифику која је непрекидно била под влашћу локалног владара.
Године 1970. Тонга преузима пуну независност и придружује се Комонвелту. Једна је од ретких чланица Комонвелта које имају сопственог наследног монарха, тј. да то није британски монарх. Тонга је постала члан Уједињених нација 1999. године.[5]
Географија
уредиОвај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Положај
уредиПовршина државе износи 748 km². Архипелаг Тонга пружа се у смеру север-југ на подморском спруду западно од истоименог дубокоморског рова (10.882 метра). Састоји се од западног острвског низа с једанаест планинских острва вулканског порекла и источног острвског низа ниских коралних острва.
Геологија и рељеф
уредиОвај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Воде
уредиОвај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Флора и фауна
уредиОвај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Клима
уредиКлима је угодна суптропска с израженим температурним разликама током године. Довољне годишње количине падавина (око 2.000 милиметара) погодују расту бујних тропских шума на већим, вулканским острвима.
Клима Нукуалофе (Кепен Af) | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Показатељ \ Месец | Јан. | Феб. | Мар. | Апр. | Мај | Јун | Јул | Авг. | Сеп. | Окт. | Нов. | Дец. | Год. |
Апсолутни максимум, °C (°F) | 32 (90) |
32 (90) |
31 (88) |
30 (86) |
30 (86) |
28 (82) |
28 (82) |
28 (82) |
28 (82) |
29 (84) |
30 (86) |
31 (88) |
32 (90) |
Максимум, °C (°F) | 29,4 (84,9) |
29,9 (85,8) |
29,6 (85,3) |
28,5 (83,3) |
26,8 (80,2) |
25,8 (78,4) |
24,9 (76,8) |
24,8 (76,6) |
25,3 (77,5) |
26,4 (79,5) |
27,6 (81,7) |
28,7 (83,7) |
27,3 (81,1) |
Просек, °C (°F) | 26,4 (79,5) |
26,8 (80,2) |
26,6 (79,9) |
25,3 (77,5) |
23,6 (74,5) |
22,7 (72,9) |
21,5 (70,7) |
21,5 (70,7) |
22,0 (71,6) |
23,1 (73,6) |
24,4 (75,9) |
25,6 (78,1) |
24,1 (75,4) |
Минимум, °C (°F) | 23,4 (74,1) |
23,7 (74,7) |
23,6 (74,5) |
22,1 (71,8) |
20,3 (68,5) |
19,5 (67,1) |
18,1 (64,6) |
18,2 (64,8) |
18,6 (65,5) |
19,7 (67,5) |
21,1 (70) |
22,5 (72,5) |
20,9 (69,6) |
Апсолутни минимум, °C (°F) | 16 (61) |
17 (63) |
15 (59) |
15 (59) |
13 (55) |
11 (52) |
10 (50) |
11 (52) |
11 (52) |
12 (54) |
13 (55) |
16 (61) |
10 (50) |
Количина кише, mm (in) | 174 (6,85) |
210 (8,27) |
206 (8,11) |
165 (6,5) |
111 (4,37) |
95 (3,74) |
95 (3,74) |
117 (4,61) |
122 (4,8) |
128 (5,04) |
123 (4,84) |
175 (6,89) |
1,721 (67,76) |
Дани са кишом | 17 | 19 | 19 | 17 | 15 | 14 | 15 | 13 | 13 | 11 | 12 | 15 | 180 |
Релативна влажност, % | 77 | 78 | 79 | 76 | 78 | 77 | 75 | 75 | 74 | 74 | 73 | 75 | 76 |
Извор: Weatherbase[6] |
Становништво
уредиВелику већину становништва чине Тонганци (98%), полинежански народ вишевековне државотворне традиције. Према вероисповести најбројнији су протестанти (43%), од осталих највише има католика и мормона. Основу економије чини пољопривреда монокултурне усмерености (кокосова палма). Од осталих култура већи значај имају банане и агруми, а за исхрану становништва највише се узгајају слатки кромпир и маниок.[5]
Преко 70% од укупно 101.991 становника живи на главном острву Тонгатапуу. Иако се све већи број Тонганаца пресељава у урбани и комерцијални центар државе, где су европска и аутохтона култура измешане, сеоски живот и родбинске везе су у земљи и даље јако утицајне. Упркос емиграцији, популација Тонга порасла је од око 32.000 становника 1930. године на више од 90.000 становника до 1976. године.[7]
Етничке групе
уредиПрема владином порталу, Тонганци, Полинежани по националности са мешавином Меланежана, представљају више од 98% становништва. 1,5% су мешанци Тонганаца и преосталих Европљана (углавном Британаца), и остали пацифички острвљани. Према новозеландском листу, у Тонги је 2001. године живело око 3.000 до 4.000 Кинеза, који су чинили 3 или 4% укупног становништва.[8] Године 2006, нереди у Нуку'алофи углавном су погодили кинеске власнике предузећа, што је довело до исељавања неколико стотина истих,[9] тако да је у држави остало само око 300 њих.
Језици
уредиТонгански језик је службени језик у држави, заједно са енглеским. Тонгански језик припада групи полинежанских језика и тесно је повезан са валиским, ниуеанским, самоанским и хавајским језиком.
Административна подела
уредиОвај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Привреда
уредиОвај одељак би требало проширити. Можете помоћи додавањем садржаја. |
Референце
уреди- ^ Национална агенција за статистику [1] Архивирано на сајту Wayback Machine (2. мај 2013)
- ^ „Tonga's population drops to 100,209”. Matangi Tonga. 24. 12. 2021. Архивирано из оригинала 24. 12. 2021. г. Приступљено 24. 12. 2021.
- ^ „United Nations Statistics Division - Standard Country and Area Codes Classifications”. Архивирано из оригинала 13. 07. 2011. г. Приступљено 11. 04. 2014.
- ^ „Tonga Population 2021 (Demographics, Maps, Graphs)”. worldpopulationreview.com. Архивирано из оригинала 28. 10. 2021. г. Приступљено 28. 10. 2021.
- ^ а б Денис Шехић, Атлас Америке, Аустралије и Океаније. Политика, 1. изд, Београд, год. 2007. ISBN 978-86-86809-01-8.
- ^ „Nuku'alofa Climate Info”. Weatherbase. Приступљено 4. 11. 2012.
- ^ Small, Cathy A. and Dixon, David L. "Tonga: Migration and the Homeland", Migration Policy Institute.
- ^ „"Editorial: Racist moves will rebound on Tonga"”. Копија архиве на сајту Wayback Machine, New Zealand Herald, 23 November 2001
- ^ "Flight chartered to evacuate Chinese in Tonga", ABC News, 22 November 2006
Литература
уреди- „The World Factbook: Tonga: Geography”. Архивирано из оригинала 9. 1. 2021. г. Приступљено 16. 11. 2018.
- „Report for Selected Countries and Subjects”. www.imf.org. Архивирано из оригинала 8. 6. 2020. г. Приступљено 8. 4. 2020.
- „Gini Index coefficient”. CIA World Factbook. Архивирано из оригинала 17. 7. 2021. г. Приступљено 16. 7. 2021.
- „Human Development Report 2021/2022” (PDF) (на језику: енглески). United Nations Development Programme. 8. 9. 2022. Приступљено 8. 9. 2022.
- On the Edge of the Global: Modern Anxieties in a Pacific Island Nation (2011) by Niko Besnier. Stanford, CA: Stanford University Press, ISBN 978-0-8047-7406-2
- Islanders of the South: Production, Kinship and Ideology in the Polynesian Kingdom of Tonga (1993) by Paul van der Grijp. Leiden: KITLV Press. ISBN 90 6718 058 0
- Identity and Development: Tongan Culture, Agriculture, and the Perenniality of the Gift (2004) by Paul van der Grijp. Leiden: KITLV Press. ISBN 90 6718 215 X
- Manifestations of Mana: Political Power and Divine Inspiration in Polynesia (2014) by Paul van der Grijp. Vienna and Berlin: LIT Verlag. ISBN 978-3-643-90496-6
- Becoming Tongan: An Ethnography of Childhood by Helen Morton
- Queen Salote of Tonga: The Story of an Era, 1900–65 by Elizabeth Wood-Ellem
- Tradition Versus Democracy in the South Pacific: Fiji, Tonga and Western Samoa by Stephanie Lawson
- Voyages: From Tongan Villages to American Suburbs Cathy A. Small
- Friendly Islands: A History of Tonga (1977). Noel Rutherford. Melbourne: Oxford University Press. ISBN 0-19-550519-0
- Tonga and the Tongans: Heritage and Identity (2007) Elizabeth Wood-Ellem. Alphington, Vic.: Tonga Research Association, ISBN 978-0-646-47466-3
- Early Tonga: As the Explorers Saw it 1616–1810. (1987). Edwin N Ferdon. Tucson: University of Arizona Press; ISBN 0-8165-1026-1
- The Art of Tonga (Ko e ngaahi'aati'o Tonga) by Keith St Cartmail. (1997) Honolulu : University of Hawai`i Press. ISBN 0-8248-1972-1
- The Tonga Book by Paul. W. Dale
- Tonga by James Siers
- Birds of Fiji, Tonga and Samoa by Dick Watling
- A Guide to the Birds of Fiji and Western Polynesia: Including American Samoa, Niue, Samoa, Tokelau, Tonga, Tuvalu and Wallis and Futuna by Dick Watling
- Guide to the Birds of the Kingdom of Tonga by Dick Watling
- Lonely Planet Guide: Samoan Islands and Tonga by Susannah Farfor and Paul Smitz
- Moon Travel Guide: Samoa-Tonga by David Stanley
- Martin Daly (2009). Tonga: A New Bibliography. University of Hawaii Press. ISBN 978-0-8248-3196-7. Архивирано из оригинала 19. 8. 2020. г. Приступљено 18. 10. 2015.
- Brian K. Crawford (2009). Toki: A Historical Novel. Brian K. Crawford. ISBN 978-0-557-03434-5. Архивирано из оригинала 18. 8. 2020. г. Приступљено 1. 3. 2018.
- Corbett, Jack, Wouter Veenendaal, and Lhawang Ugyel (2017). „Why monarchy persists in small states: the cases of Tonga, Bhutan and Liechtenstein.” (PDF). Democratization. 24 (4): 689—706.
- James, Kerry. "Is there a Tongan middle class? Hierarchy and protest in contemporary Tonga." Contemporary Pacific (2003): 309–336. online
- Latukefu, S. (1974)Church and State in Tonga, ANU Press, Canberra
- Lawson, Stephanie (1996). Tradition Versus Democracy in the South Pacific: Fiji, Tonga and Western Samoa. Cambridge University Press..
- Quanchi, Max (2005). Historical Dictionary of the Discovery and Exploration of the Pacific Islands. The Scarecrow Press. ISBN 978-0810853959.
- Van Der Grijp, Paul (2002). „Travelling Gods and Nasty Spirits. Ancient Religious Representations and Missionization in Tonga (Polynesia)”. Paideuma. 48: 243—260. JSTOR 40341842.
- Wood-Ellem, Elizabeth (1999). Queen Salote of Tonga: The Story of an Era 1900–1965.
- Woodcock, George (1975). „Tonga: The Last of the Victorians.”. History Today. 25 (1): 31—39..
Спољашње везе
уреди- Фотографије са Тонге
- „Matangi Tonga”. Архивирано из оригинала 18. 08. 2007. г. Новости са острва
- „Tonga Visitors Bureau, Ministry of Tourism, Kingdom of Tonga”. Архивирано из оригинала 07. 10. 2011. г.
- Photo of Haʻamonga Trilithon
- The Friendly Islands: 1616 to 1900
- Tonga. The World Factbook. Central Intelligence Agency.
- „Tonga”. Архивирано из оригинала 07. 06. 2008. г. from UCB Libraries GovPubs