Mostič
Mostič Brückl | |
![]() | |
Upravna delitev in vodenje | |
---|---|
Država | ![]() |
Dežela | Koroška |
Okraj | Šentvid ob Glini |
Župan | Wolfgang Schaller |
Geografske značilnosti | |
Površina | 4.662 km² |
Nadmorska višina | 510 m |
Statistika prebivalstva | |
Prebivalstvo | 2.739 (1 januar 2020)[1] |
- Gostota | 1 preb/km² |
Ostale informacije | |
Časovni pas | CET/CEST (UTC+1/+2) |
Avtomobilske oznake | SV |
Poštna številka | 9371 |
Območna številka | 042 14 |
Spletna stran | www.brueckl.gv.at/ |
Mostič (nem. Brückl) je tržna občina v političnem okraju Šentvid ob Glini na Koroškem na (zgodovinski) meji dvojezičnega ozemlja, o čemer pričajo zgodovinski popisi prebivalstva in m.dr. (nepopolna) dvojezična toponimija.
Geografija
[uredi | uredi kodo]Lega
[uredi | uredi kodo]Mostič leži na sotočju manjše Krčice in reke Krke, med Štalensko goro in Svinško planino.
Vasi in zaselki
[uredi | uredi kodo]Tržna občina je sestavljena iz 5 katastrskih občin: Mostič (Brückl), Šentjanška gora (Johannserberg), Labegg, Šentlipš (Sankt Filippen) in Schmieddorf.
Občino tvori 20 vasi in zaselkov (v oklepaju število prebivalcev, stanje 2001)[2]):
|
|
|
Sosednje občine
[uredi | uredi kodo]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/28/Br%C3%BCckl_im_Bezirk_SV.png/220px-Br%C3%BCckl_im_Bezirk_SV.png)
Zgodovina
[uredi | uredi kodo]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Brueckl_Hauptplatz_mit_Brunnen_01082007_72.jpg/220px-Brueckl_Hauptplatz_mit_Brunnen_01082007_72.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/Brueckl_Pfarrkirche_hl_Johannes_der_Taeufer_01082007_57.jpg/220px-Brueckl_Pfarrkirche_hl_Johannes_der_Taeufer_01082007_57.jpg)
S prihodom Slovanov v 6. st. in ustanovitvijo Karantanije postane širše področje del tudi slovenske kulturne zgodovine. Prvič se omenja območje v listini 831. 927 je prvič omenjena cekev sv. Lovrenca (Šentlovrenc) nad Mostičem (sam svetnik pa je bil med izredno priljubljenimi v prvem obdobju pokristjanjevanja karantanskih Slovanov.
Iz karantanske dobe so ostali sledovi v skupni lastninski strukturi gozdov na Krištofovi gori kmetov v dolini. Krištofova gora oz. cerkev na njenem vrhu je bila ustanovljena s strani benediktinskega samostana v Šentpavlu v Labotski dolini, ki je imel tudi posestva v Mežiški dolini, tako da je tu skozi stoletja potekala slovenska božja pot, kot je to tudi nekdaj prikazal slovenski križev pot v cerkvi.[3]
Kraj je bil prvotno imenovan po Goričici, kasneje šele se je od. 16. st. dalje kraj imenoval po mostu nad reko: Mostič.
Od poznega srednjega veka najdemo fužinarstvo in delavnice verig, tudi samo ime naselja Železen (nem. Selesen) naznanja obstoj rude v kraju. 1838 je bil ustanovljen livarski obrat. V 20. st. je prisotna kemična industrija. Zgodnja industrijalizacija in zgodovinska orientacija kraja proti severu sta precej prispevali k razvoju narodnostnih razmer, saj se je v 2. polovici 19. stoletja področje precej germaniziralo.
1849 je bila ustanovljena občina Šentjanž na Mostiču, ki je bila preimenovana leta 1935 v Mostič. Od leta 1963 je Mostič tržna občina.
Slovensko narečje
[uredi | uredi kodo]Zgodovinsko prištejemo zahodne obronke Svinške planine ter obronke Krištofove gore (Šentlipš) že k širšemu narečnem področju rožanščine ( oz. ju moramo prišteti k področju prehodnega podnarečja/govora Celovškega polja ) (medtem ko prištejemo zahodne obronke Svinške planine k slovenskem narečnem področju podjunščine)[4]
Prebivalstvo
[uredi | uredi kodo]Zgodovinska slika
[uredi | uredi kodo]Po zadnjem Avstro-Ogrskem popisu prebivalstva iz leta 1910 je okoli 11% prebivalcev takratne občine Mostič (Brückl) navedlo slovenščino kot svoj vsakdanji pogovorni jezik.[5]
Občina | Število slovensko govorečih 1910 | Število nemško govorečih 1910 |
---|---|---|
Mostič/Brückl | 227 (11%) | 1906 (89%) |
Danes
[uredi | uredi kodo]Po štetju 2001 ima Mostič 3.110 prebivalcev, od tej je 96,7 % avstrijskih državljanov. 85,9 % je pripadnikov rimsko-katoliške cerkve, 3,7 % evangeličanov in 0,8 % muslimanov. 7,0 % prebivalcev je brez veroizpovedi.
Kultura in znamenitosti
[uredi | uredi kodo]- Župnijska cerkev Sv. Janeza Krstnika (pozna gotika)
- Župnijska cerkev Sv. Filipa in Jakoba v Šentlipšu
- Župnijska cerkev Šenturh na Šentjanški gori (pozna gotika)
- podružniška cekev Šentlovrenc na Šentjanški gori (romanika s poslikavo okoli 1200)
- podružniška cerkev Sv. Andreja v Krejčicah na Šentjanški gori (gotika)
- podružniška cerkev „14 pomočnikov v sili“ v Železnu
- Dvorec Eppersdorf
Galerija slik
[uredi | uredi kodo]-
Cerkev Sv. Andreja v Krejčicah na Šentjanški gori
-
Šentlovrenc na Šentjanški gori
-
Župnijska cerkev Sv. Filipa in Jakoba v Šentlipšu
-
Dvorec Eppersdorf
Viri
[uredi | uredi kodo]- ↑ Statistik Austria - Bevölkerung zu Jahresbeginn 2002–2020 nach Gemeinden (Gebietsstand 1.1.2020), 2020-01-01.
- ↑ glej : Paul Zdovc: Slovenska krajevna imena na avstrijskem Koroškem, razširjena izdaja. Die slowenischen Ortsnamen in Kärnten (Herausgegeben von: Slovenska akademija znanosti in umetnosti, Razred za filološke in literarne vede, Razprave/Dissertationes 21), Erweiterte Auflage, Ljubljana 2010. ISSN 0560-2920; E. Kranzmayer: Ortsnamenbuch von Kärnten, II. Teil, Alphabetisches Kärntner Siedlungsnamenbuch, Klagenfurt 1958; R. Vouk: Popis koroških utrakvističnih šol do leta 1918, Bestandsaufnahme der Kärntner utraquistischen Schulen bis 1918, Klagenfurt/Celovec 1980.
- ↑ glej Wilhelm Wadl (Hg.): Magdalensberg, Natur, Geschichte, Gegenwart, Gemeindechronik, Klagenfurt, Heyn Verlag 1995.
- ↑ Poljanski govor oz. poljanščini Celovškega Polja (oz. Celovške ravnine), ki je prehodno narečje med rožanščino in podjunščino. Kot posebna različica rožanščine je bila že identificirana s strani Janeza Scheinigga in potrjena v mednarodno priznani dijalektološki disertacij dr. Katje Sturm-Schnabl. Scheinigg v svojem delu "Die Assimilation..." razdeli rožanščino v tri enote in sicer spodnji Rož, zgornji Rož in Celovška ravnina: "...Die dritte Unter-Mundart herrscht in der Ebene um Klagenfurt (kl.), sie hat mit der ersten die Aussprache des e und o gemein, unterscheidet sich aber von den beiden vorhergehenden durch die häufige Zurückziehung des accentes, wo ihn jene auf den Endsilben haben; dies gilt namentlich vom Neutrum der Substantive und Adjktive, z.B. ...".. Glej: Johann Scheinigg, Die Assimilation im Rosenthaler Dialekt, Ein Beitrag zur Kärntner-Slovenischen Dialektforschung. Erschienen in XXXII Programm des k.k. Staatsgymn zu Klagenfurt 1882. citirano po: Katja Sturm-Schnabl, Die slowenischen Mundarten und Mundartreste im Klagenfurter Becken, phil. Diss, Wien 1973, 287 strani (stran 33).
- ↑ Popis prebivalstva za deželo Koroško iz leta 1910, http://www.omm1910.hu/?/en/databank Arhivirano 2013-10-25 at Archive.is