Velika depresivna motnja: Razlika med redakcijama
Rescuing 1 sources and tagging 0 as dead.) #IABot (v2.0.9.5 |
|||
(34 vmesnih redakcij 7 uporabnikov ni prikazanih) | |||
Vrstica 1: | Vrstica 1: | ||
{{ |
{{Drugapomena|duševni motnji|stanje čustvene potrtosti|Melanholija|druge pomene|Depresija}} |
||
{{Infobox disease |
{{Infobox disease |
||
|Name = Velika depresivna motnja |
|Name = Velika depresivna motnja |
||
Vrstica 15: | Vrstica 15: | ||
|MeshID = D003865 |
|MeshID = D003865 |
||
}} |
}} |
||
<!--first para: general note on etymology and importance and severity of condition --> |
|||
'''Velika depresivna motnja''' (angleško ''Major depressive disorder'', '''MDD''') (znana tudi kot '''klinična depresija''', '''velika depresija''', '''unipolarna depresija''', ali '''unipolarna motnja''' ali pa kot '''ponavljajoča se depresija''' v primeru ponavljajočih se epizod) je [[duševna motnja]] oseb, za katero je značilna prodorna in vztrajna [[depresije (razpoloženja) | potlačenost]], ki jo spremlja nizka [[samozavest]] in [[anhedonija | izguba zanimanja ali veselja]] do običajno prijetnih dejavnosti. Pogosto se za ta sindrom uporablja kar izraz »depresija«, ki pa lahko pomeni tudi druge razpoloženjske motnje ali preprosto slabo voljo. Velika depresivna motnja je stanje, zaradi katere je prizadeta oseba nemočna; negativno vpliva na osebo, njeno družino, na čas na delu ali v šoli, na [[spanje]], prehranjevalne navade in na splošno zdravstveno stanje. V Združenih državah Amerike se okoli 3,4 % ljudi s hudo depresijo odloči za [[samomor]], in med samomorilci jih je do 60 % imelo depresijo ali drugo motnjo razpoloženja. <ref name="IntegrativeSuicide"/> |
'''Velika depresivna motnja''' (angleško ''Major depressive disorder'', '''MDD''') (znana tudi kot '''klinična depresija''', '''velika depresija''', '''unipolarna depresija''', ali '''unipolarna motnja''' ali pa kot '''ponavljajoča se depresija''' v primeru ponavljajočih se epizod) je [[duševna motnja]] oseb, za katero je značilna prodorna in vztrajna [[depresije (razpoloženja) | potlačenost]], ki jo spremlja nizka [[samozavest]] in [[anhedonija | izguba zanimanja ali veselja]] do običajno prijetnih dejavnosti. Pogosto se za ta sindrom uporablja kar izraz »depresija«, ki pa lahko pomeni tudi druge razpoloženjske motnje ali preprosto slabo voljo. Velika depresivna motnja je stanje, zaradi katere je prizadeta oseba nemočna; negativno vpliva na osebo, njeno družino, na čas na delu ali v šoli, na [[spanje]], prehranjevalne navade in na splošno zdravstveno stanje. V Združenih državah Amerike se okoli 3,4 % ljudi s hudo depresijo odloči za [[samomor]], in med samomorilci jih je do 60 % imelo depresijo ali drugo motnjo razpoloženja. <ref name="IntegrativeSuicide"/> |
||
Vrstica 22: | Vrstica 22: | ||
<!--zdravljenje in potek --> |
<!--zdravljenje in potek --> |
||
Običajno se ljudje zdravijo z [[antidepresivi|antidepresivnimi]] zdravili in pogosto jih napotijo tudi na psihoterapijo, zlasti [[kognitivna vedenjska terapija|kognitivno vedenjsko terapijo]] (''Cognitive behavioral therapy - CBT'').<ref>Driessen, Ellen; Hollon, Steven D. (2010). "Cognitive Behavioral Therapy for Mood Disorders: Efficacy, Moderators and Mediators". Psychiatric Clinics of North America 33 (3): 537–55.</ref> Zdi se, da zdravila učinkujejo, vendar je učinek včasih značilen le pri najhujših primerih.<ref name=Fournier_etal2010>{{cite journal | |
Običajno se ljudje zdravijo z [[antidepresivi|antidepresivnimi]] zdravili in pogosto jih napotijo tudi na psihoterapijo, zlasti [[kognitivna vedenjska terapija|kognitivno vedenjsko terapijo]] (''Cognitive behavioral therapy - CBT'').<ref>Driessen, Ellen; Hollon, Steven D. (2010). "Cognitive Behavioral Therapy for Mood Disorders: Efficacy, Moderators and Mediators". Psychiatric Clinics of North America 33 (3): 537–55.</ref> Zdi se, da zdravila učinkujejo, vendar je učinek včasih značilen le pri najhujših primerih.<ref name=Fournier_etal2010>{{cite journal |author1= Fournier JC |author2=DeRubeis RJ |author3=Hollon SD |author4=Dimidjian S |author5=Amsterdam JD |author6=Shelton RC |author7=Fawcett J | title = Antidepressant drug effects and depression severity: a patient-level meta-analysis | journal = JAMA | volume = 303 | issue = 1 | pages = 47–53 | date = januar 2010 | pmid = 20051569 | pmc = 3712503 | doi = 10.1001/jama.2009.1943 | url = }}</ref><ref name=Kirsch_etal2008>{{cite journal |author1=Kirsch I |author2=Deacon BJ |author3=Huedo-Medina TB |author4=Scoboria A |author5=Moore TJ |author6=Johnson BT | title = Initial severity and antidepressant benefits: a meta-analysis of data submitted to the Food and Drug Administration | journal = PLoS Med. | volume = 5 | issue = 2 | pages = e45 | date = februar 2008 | pmid = 18303940 | pmc = 2253608 | doi = 10.1371/journal.pmed.0050045 | url = }}</ref> Hospitalizacija je lahko potrebna, če se prizadeta oseba zanemarja, ali pa kadar je zelo verjetno, da bo škodila sebi ali drugim. Manjši delež prizadetih se zdravi z [[elektrokonvulzivna terapija|elektrokonvulzivno terapijo]] (ECT). Potek motnje se od epizode do epizode močno razlikuje, epizode lahko trajajo tedne, tja do motenj, ki so prisotne do smrti, spremljajo pa jo ponavljajoče se [[velike depresivne epizode]]. Depresivni posamezniki imajo v primerjavi z ljudmi brez motnje krajšo[[Pričakovano trajanje življenja | pričakovano življenjsko dobo]], delno zaradi večje nagnjenosti k obolenjem in delno zaradi samomorov. Nejasno je, ali zdravila vplivajo na nevarnost samomora. Sedanji in pretekli bolniki so ponekod [[Socialna stigma |stigmatizirani]]. |
||
<!-- zgodovina in diskusija o naravi in vzrokih--> |
<!-- zgodovina in diskusija o naravi in vzrokih--> |
||
Vrstica 29: | Vrstica 29: | ||
__TOC__ |
__TOC__ |
||
== Simptomi in znaki == |
== Simptomi in znaki == |
||
Huda depresija občutno vpliva na osebo, njeno družino, na čas na delu ali v šoli, na spanje in prehranjevalne navade ter na splošno zdravstveno stanje.<ref name="NIMHPub">{{cite book |
Huda depresija občutno vpliva na osebo, njeno družino, na čas na delu ali v šoli, na spanje in prehranjevalne navade ter na splošno zdravstveno stanje.<ref name="NIMHPub">{{cite book|title = Depression|publisher = [[National Institute of Mental Health]] (NIMH)|url = http://www.nimh.nih.gov/health/publications/depression/nimhdepression.pdf|accessdate = 7. september 2008|format = PDF|archive-date = 2011-07-27|archive-url = https://web.archive.org/web/20110727123744/http://www.nimh.nih.gov/health/publications/depression/nimhdepression.pdf|url-status = dead}}</ref> Njen vpliv na delovanje in počutje so primerjali s kroničnimi obolenji, kot je [[Diabetes mellitus |diabetes]].<ref>{{cite journal | author1 = Hays RD |author2=Wells KB |author3=Sherbourne CD |author4=Rogers W |author5=Spritzer K | title = Functioning and well-being outcomes of patients with depression compared with chronic general medical illnesses | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 52 | issue = 1 | pages = 11–19 | year = 1995 | pmid = 7811158 | doi = 10.1001/archpsyc.1995.03950130011002 }}</ref> |
||
Oseba, ki ima [[depresivna epizoda|epizodo depresije]], običajno kaže zelo slabo razpoloženje, ki prežema vse vidike življenja, in [[anhedonija |nezmožnost doživeti veselje]] ob dejavnostih, ki so ji dotlej bile v užitek. Depresivne ljudi lahko obremenjujejo ali zaposlujejo [[Misel|misli]] in občutki ničvrednosti, neprimerne krivde ali obžalovanja, nemoči, brezupa, in samo-sovraštva.<ref name=APA349>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=349}}</ref> V hujših primerih lahko depresivni ljudje kažejo simptome [[psihoza|psihoze]]. Ti simptomi vključujejo [[Zabloda|zablode]] ali redkeje [[Halucinacija|halucinacije]], po navadi neprijetne.<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=412}}</ref> Drugi simptomi depresije so slaba [[koncentracija]] in [[spomin]] (še posebej pri [[melanholičnih]] ali psihotičnih oblikah),<ref name="Delgado">{{cite journal | |
Oseba, ki ima [[depresivna epizoda|epizodo depresije]], običajno kaže zelo slabo razpoloženje, ki prežema vse vidike življenja, in [[anhedonija |nezmožnost doživeti veselje]] ob dejavnostih, ki so ji dotlej bile v užitek. Depresivne ljudi lahko obremenjujejo ali zaposlujejo [[Misel|misli]] in občutki ničvrednosti, neprimerne krivde ali obžalovanja, nemoči, brezupa, in samo-sovraštva.<ref name=APA349>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=349}}</ref> V hujših primerih lahko depresivni ljudje kažejo simptome [[psihoza|psihoze]]. Ti simptomi vključujejo [[Zabloda|zablode]] ali redkeje [[Halucinacija|halucinacije]], po navadi neprijetne.<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=412}}</ref> Drugi simptomi depresije so slaba [[koncentracija]] in [[spomin]] (še posebej pri [[Melanholija|melanholičnih]] ali psihotičnih oblikah),<ref name="Delgado">{{cite journal |author1=Delgado PL |author2=Schillerstrom J |title=Cognitive Difficulties Associated With Depression: What Are the Implications for Treatment? |journal=Psychiatric Times |volume=26 |issue=3 |year=2009 |url=http://www.psychiatrictimes.com/display/article/10168/1387631 |access-date=2015-03-28 |archive-date=2009-07-22 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090722165650/http://www.psychiatrictimes.com/display/article/10168/1387631 |url-status=dead }}</ref> umikanje iz družabnih dejavnosti, zmanjšan [[libido |spolni nagon]] in misli o [[smrt]]i ali [[Samomor|samomoru]]. [[Nespečnost]] je pogosta pri depresivnih ljudeh. Značilno se oseba zbudi zelo zgodaj in ne more več zaspati.<ref name=APA350>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=350}}</ref><!-- citira oba stavka -->Nasprotno lahko prihaja do [[hipersomnija|hipersomnije]],<ref name=APA350/> to je pretiranega spanja. Nekateri antidepresivi lahko povzročijo nespečnost zaradi stimulativnega učinkovanja.<ref>{{cite journal|url=http://www.aafp.org/afp/990600ap/3029.html|title=Insomnia: Assessment and Management in Primary Care|journal=[[American Family Physician]]|volume=59|issue=11|pages=3029–38|year=1999|accessdate=12. november 2014|archive-date=2011-07-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20110726103917/http://www.aafp.org/afp/990600ap/3029.html|url-status=dead}}</ref> |
||
Depresivna oseba lahko poroča o več fizičnih simptomih, kot so utrujenost, glavobol ali prebavne motnje; telesne težave so po merilih [[Svetovna zdravstvena organizacija |Svetovne zdravstvene organizacije]] najpogostejši razpoznavni znak za depresijo v državah v razvoju.<ref name=Patel01>{{cite journal | |
Depresivna oseba lahko poroča o več fizičnih simptomih, kot so utrujenost, glavobol ali prebavne motnje; telesne težave so po merilih [[Svetovna zdravstvena organizacija |Svetovne zdravstvene organizacije]] najpogostejši razpoznavni znak za depresijo v državah v razvoju.<ref name=Patel01>{{cite journal |author1=Patel V |author2=Abas M |author3=Broadhead J |year=2001|title=Depression in developing countries: Lessons from Zimbabwe|journal=[[BMJ]]|volume=322 |issue=7284 |pages=482–84|url=http://www.bmj.com/cgi/content/full/322/7284/482 |doi=10.1136/bmj.322.7284.482}}</ref> Tek se pogosto zmanjša, posledica pa je izguba telesne teže, čeprav se občasno pojavi tudi povečanje teka in s tem teže.<ref name=APA349/> Družina in prijatelji lahko opazijo, da se oseba vede bodisi [[psihomotorična agitacija |nemirno]], bodisi [[psihomotorična zaostalost |letargično]].<ref name=APA350/> Starejši depresivni ljudje imajo lahko [[kognicija#Psihologija |kognitivne]] simptome nedavnega nastopa, kot je pozabljivost,<ref name="Delgado"/> in pa, kar je bolj opazno, upočasnjene gibe.<ref>{{cite book |title=Consensus Guidelines for Assessment and Management of Depression in the Elderly |year=2001 |publisher=NSW Health Department |location=North Sydney, New South Wales |isbn=0-7347-3341-0 |pages=2 |url=http://www.health.nsw.gov.au/pubs/2001/pdf/depression_elderly.pdf |format=PDF |access-date=2015-03-28 |archive-date=2016-11-12 |archive-url=https://web.archive.org/web/20161112103003/http://www0.health.nsw.gov.au/pubs/2001/pdf/depression_elderly.pdf/ |url-status=dead }}</ref> Depresija pogosto soobstaja s fizičnimi motnjami, ki so za starejše značilne, kot so [[Možganska kap|kap]], druge [[kardiovaskularne bolezni]], [[Parkinsonova bolezen]] in [[kronična obstruktivna pljučna bolezen]].<ref>{{cite journal|author1=Yohannes AM|author2=Baldwin RC|title=Medical Comorbidities in Late-Life Depression|journal=Psychiatric Times|volume=25|issue=14|year=2008|url=http://www.psychiatrictimes.com/depression/article/10168/1358135|access-date=2015-03-28|archive-date=2020-06-14|archive-url=https://web.archive.org/web/20200614095605/https://www.psychiatrictimes.com/10168/1358135|url-status=dead}}</ref> |
||
Pri depresivnih otrocih je pogosto opaziti razdražljivost, bolj kot pa potlačenost,<ref name=APA349/> odvisno od starosti in stanja pa kažejo spremenljive simptome.<ref name=APA354>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=354}}</ref> Večina izgubi zanimanje za šolo in šolski uspeh jim upade. Vtis, ki ga dajejo, lahko opišemo kot nesproščen, zahteven, odvisen, ali negotov.<ref name=APA350/> Diagnoza se lahko odloži ali pa prezre, če si simptome razlagamo kot običajno potrtost.<ref name=APA349/> Depresija lahko sobiva tudi z [[Motnja pomanjkanja pozornosti|motnjo pomanjkanja pozornosti in hiperaktivnosti]] (ADHD), kar diagnozo in zdravljenje obeh stanj otežuje.<ref>{{cite journal | |
Pri depresivnih otrocih je pogosto opaziti razdražljivost, bolj kot pa potlačenost,<ref name=APA349/> odvisno od starosti in stanja pa kažejo spremenljive simptome.<ref name=APA354>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=354}}</ref> Večina izgubi zanimanje za šolo in šolski uspeh jim upade. Vtis, ki ga dajejo, lahko opišemo kot nesproščen, zahteven, odvisen, ali negotov.<ref name=APA350/> Diagnoza se lahko odloži ali pa prezre, če si simptome razlagamo kot običajno potrtost.<ref name=APA349/> Depresija lahko sobiva tudi z [[Motnja pomanjkanja pozornosti|motnjo pomanjkanja pozornosti in hiperaktivnosti]] (ADHD), kar diagnozo in zdravljenje obeh stanj otežuje.<ref>{{cite journal |author1=Brunsvold GL |author2=Oepen G |title=Comorbid Depression in ADHD: Children and Adolescents |journal=Psychiatric Times |volume=25 |issue=10 |year=2008 |url=http://www.psychiatrictimes.com/adhd/article/10168/1286863 |access-date=2015-03-28 |archive-date=2009-05-24 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090524050341/http://www.psychiatrictimes.com/adhd/article/10168/1286863 |url-status=dead }}</ref> |
||
===So-obolevnost=== |
===So-obolevnost=== |
||
Resna depresija se pogosto [[komorbiditeta |pojavlja hkrati]] z drugimi psihiatričnimi težavami. Pregled so-obolevnosti v ZDA 1990-1992 poroča, da 51 % ljudi s hudo depresijo trpi tudi zaradi trajne [[anksioznost]]i.<ref>{{cite journal | |
Resna depresija se pogosto [[komorbiditeta |pojavlja hkrati]] z drugimi psihiatričnimi težavami. Pregled so-obolevnosti v ZDA 1990-1992 poroča, da 51 % ljudi s hudo depresijo trpi tudi zaradi trajne [[anksioznost]]i.<ref>{{cite journal | author1 = Kessler RC |author2=Nelson CB |author3=McGonagle KA |author4=Liu J |author5=Swartz M |author6=Blazer DG | title = Comorbidity of DSM-III-R major depressive disorder in the general population: results from the US National Comorbidity Survey | journal = British Journal of Psychiatry | volume = 168 | issue = suppl 30 | pages = 17–30 | year = 1996 | pmid = 8864145 }}</ref> Simptomi anksioznosti (t. j. občutka strahu) imajo lahko velik vpliv na potek depresivne bolezni, s posledicami, kot so kasnejše okrevanje, povečano tveganje za ponovitev bolezni, večja onesposobljenost in povečano število poskusov samomora.<ref>{{cite journal | author = Hirschfeld RM | title = The Comorbidity of Major Depression and Anxiety Disorders: Recognition and Management in Primary Care | journal = Primary Care Companion to the Journal of Clinical Psychiatry | volume = 3 | issue = 6 | pages = 244–254 | year = 2001 | pmid = 15014592 | pmc = 181193 }}</ref> Ameriški nevroendokrinolog [[Robert Sapolsky]] podobno trdi, da bi se odnose med stresom, anksioznostjo in depresijo dalo meriti in biološko dokazati.<ref>{{cite book|last= Sapolsky |first=Robert M.|year = 2004|title = Why zebras don't get ulcers|url= https://archive.org/details/whyzebrasdontget0003edsapo |pages = [https://archive.org/details/whyzebrasdontget0003edsapo/page/291 291]–98|publisher = Henry Holt and Company, LLC|isbn = 0-8050-7369-8}}</ref> Več je zlorabe alkohola in drugih drog, tudi [[Zasvojenost|zasvojenosti]],<ref>{{cite journal | author = Grant BF | title = Comorbidity between DSM-IV drug use disorders and major depression: Results of a national survey of adults | journal = Journal of Substance Abuse | volume = 7 | issue = 4 | pages = 481–87 | year = 1995 | pmid = 8838629 | doi = 10.1016/0899-3289(95)90017-9 }}</ref> in okoli tretjina posameznikov z diagnozo ADHD razvije sočasno depresijo.<ref>{{cite book |title=Delivered from distraction: Getting the most out of life with Attention Deficit Disorder |author1=Hallowell EM|author2= Ratey JJ|year=2005 |publisher=Ballantine Books |location=New York|isbn=0-345-44231-8 |pages=253–55}}</ref> [[Posttravmatska stresna motnja]] in depresija se pogosto pojavljata sočasno.<ref name="NIMHPub"/> |
||
Pogosto se sočasno pojavlja tudi [[bolečina]]. Pri 65 % depresivnih je prisoten najmanj eden od simptomov bolečine in od 5 do 85 % bolnikov z bolečino bo trpelo za depresijo, odvisno od okolja; med pacienti splošnih zdravnikov je razširjenost manjša, višja pa v specialističnih klinikah. Pri diagnozi depresije se pogosto zamuja ali pa se jo spregleda, kar poslabšuje izid. Izid se lahko poslabša tudi, če se depresija opazi, vendar popolnoma napačno razume.<ref>{{cite journal | |
Pogosto se sočasno pojavlja tudi [[bolečina]]. Pri 65 % depresivnih je prisoten najmanj eden od simptomov bolečine in od 5 do 85 % bolnikov z bolečino bo trpelo za depresijo, odvisno od okolja; med pacienti splošnih zdravnikov je razširjenost manjša, višja pa v specialističnih klinikah. Pri diagnozi depresije se pogosto zamuja ali pa se jo spregleda, kar poslabšuje izid. Izid se lahko poslabša tudi, če se depresija opazi, vendar popolnoma napačno razume.<ref>{{cite journal | author1 = Bair MJ |author2=Robinson RL |author3=Katon W |author4=Kroenke K | title = Depression and Pain Comorbidity: A Literature Review | journal = Archives of Internal Medicine | volume = 163 | issue = 20 | pages = 2433–45 | year = 2003 | pmid = 14609780 | doi = 10.1001/archinte.163.20.2433 | url = http://archinte.ama-assn.org/cgi/content/full/163/20/2433(fulltext) }}</ref> |
||
Depresija je povezana tudi z 1,5- do 2-krat večjim tveganjem za [[bolezni srca in ožilja]], neodvisno od drugih znanih dejavnikov tveganja; sama po sebi je neposredno ali posredno povezana z dejavniki tveganja, kot sta kajenje in debelost. Pri ljudeh s hudo depresijo je manj verjetno, da se bodo držali navodil za zdravljenje in preprečevanje srčno-žilnih bolezni, kar še dodatno povečuje tveganje za zdravstvene zaplete.<ref>{{cite journal | |
Depresija je povezana tudi z 1,5- do 2-krat večjim tveganjem za [[bolezni srca in ožilja]], neodvisno od drugih znanih dejavnikov tveganja; sama po sebi je neposredno ali posredno povezana z dejavniki tveganja, kot sta kajenje in debelost. Pri ljudeh s hudo depresijo je manj verjetno, da se bodo držali navodil za zdravljenje in preprečevanje srčno-žilnih bolezni, kar še dodatno povečuje tveganje za zdravstvene zaplete.<ref>{{cite journal | author1 = Swardfager W |author2=Herrmann N |author3=Marzolini S |author4=Saleem M |author5=Farber SB |author6=Kiss A |author7=Oh PI |author8=Lanctôt KL | title = Major depressive disorder predicts completion, adherence, and outcomes in cardiac rehabilitation: a prospective cohort study of 195 patients with coronary artery disease. | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 72 | issue = 9 | pages = 1181–8 | year = 2011 | pmid = 21208573 | doi = 10.4088/jcp.09m05810blu | url = http://www.psychiatrist.com/JCP/article/Pages/2011/v72n09/v72n0904.aspx }}</ref> Poleg tega se lahko zgodi, da kardiolog ne bo prepoznal depresivnega ozadja, kar bo otežilo kardiovaskularne težave, ki jih zdravi.<ref>{{cite journal|author1=Schulman J|author2=Shapiro BA|year=2008|journal=Psychiatric Times|volume=25|issue=9|title=Depression and Cardiovascular Disease: What Is the Correlation?|url=http://www.psychiatrictimes.com/depression/article/10168/1171821|access-date=2015-03-28|archive-date=2020-03-06|archive-url=https://web.archive.org/web/20200306051101/http://www.psychiatrictimes.com/depression/article/10168/1171821|url-status=dead}}</ref> |
||
==Vzroki== |
==Vzroki== |
||
Po [[Biopsihosocialni model|biopsihosocialnem modelu]] igrajo vlogo pri nastanku depresije biološki, psihološki in socialni dejavniki.<ref>{{cite web | |
Po [[Biopsihosocialni model|biopsihosocialnem modelu]] igrajo vlogo pri nastanku depresije biološki, psihološki in socialni dejavniki.<ref>{{cite web |publisher=Department of Health and Human Services |year=1999 |url=http://www.surgeongeneral.gov/library/mentalhealth/pdfs/c2.pdf |title=The fundamentals of mental health and mental illness |work=Mental Health: A Report of the Surgeon General |accessdate=11 November 2008| format=PDF}}</ref> [[Model diateza-stres]] sloni na predpostavki, da do depresije pride, ko stresni dogodki v življenju aktivirajo že obstoječo ranljivost ali diatezo. Že prisotna ranljivost je lahko genetskega izvora,<ref name="Caspi">{{cite journal | author1 = Caspi A |author2=Sugden K |author3=Moffitt TE |author4=Taylor A |author5=Craig IW |author6=Harrington H |author7=McClay J |author8=Mill J |author9=Martin J |author10=Braithwaite A |author11=Poulton R | title = Influence of life stress on depression: Moderation by a polymorphism in the 5-HTT gene | journal = Science | volume = 301 | issue = 5631 | pages = 386–89 | date = julij 2003 | pmid = 12869766 | doi = 10.1126/science.1083968 | bibcode = 2003Sci...301..386C }}</ref><ref name="pmid18181793">{{cite journal | author1 = Haeffel GJ |author2=Getchell M |author3=Koposov RA |author4=Yrigollen CM |author5=Deyoung CG |author6=Klinteberg BA |author7=Oreland L |author8=Ruchkin VV |author9=Grigorenko EL | title = Association between polymorphisms in the dopamine transporter gene and depression: evidence for a gene-environment interaction in a sample of juvenile detainees | journal = Psychol Sci | volume = 19 | issue = 1 | pages = 62–9 | year = 2008 | pmid = 18181793 | doi = 10.1111/j.1467-9280.2008.02047.x | url = http://www.nd.edu/~ghaeffel/Resources/Haeffel%20et%20al.,%202008.pdf | format=PDF}}</ref> kar pomeni interakcijo med [[narava in vzgoja|naravo in vzgojo]] ali [[Shema (psihologija) |shemami]], ki izhajajo iz pogleda na svet, pridobljenega v otroštvu.<ref>{{cite web |author=Slavich GM |year=2004 |url=http://www.psychologicalscience.org/observer/getArticle.cfm?id=1640 |title=Deconstructing depression: A diathesis-stress perspective (Opinion) |work=APS Observer |accessdate=11. november 2008 |archive-date=2011-05-11 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110511233644/http://www.psychologicalscience.org/observer/getArticle.cfm?id=1640 |url-status=dead }}</ref> |
||
Depresijo lahko povzroči neposredno poškodba [[mali možgani|malih možganov]], kot je to videti pri [[cerebelarni kognitivni afektivni sindrom|cerebralnem kognitivnem čustvenem sindromu]].<ref>{{cite journal | author = Schmahmann JD | title = Disorders of the cerebellum: ataxia, dysmetria of thought, and the cerebellar cognitive affective syndrome | journal = J Neuropsychiatry Clin Neurosci | volume = 16 | issue = 3 | pages = 367–78 | year = 2004 | pmid = 15377747 | doi = 10.1176/appi.neuropsych.16.3.367 | url = |
Depresijo lahko povzroči neposredno poškodba [[mali možgani|malih možganov]], kot je to videti pri [[cerebelarni kognitivni afektivni sindrom|cerebralnem kognitivnem čustvenem sindromu]].<ref>{{cite journal | author = Schmahmann JD | title = Disorders of the cerebellum: ataxia, dysmetria of thought, and the cerebellar cognitive affective syndrome | journal = J Neuropsychiatry Clin Neurosci | volume = 16 | issue = 3 | pages = 367–78 | year = 2004 | pmid = 15377747 | doi = 10.1176/appi.neuropsych.16.3.367 | url =https://archive.org/details/sim_journal-of-neuropsychiatry-and-clinical-neurosciences_summer-2004_16_3/page/367}}</ref><ref>{{cite journal | author1 = Konarski JZ |author2=McIntyre RS |author3=Grupp LA |author4=Kennedy SH | title = Is the cerebellum relevant in the circuitry of neuropsychiatric disorders? | journal = J Psychiatry Neurosci | volume = 30 | issue = 3 | pages = 178–86 | date = May 2005 | pmid = 15944742 | url = }}</ref><ref>{{cite journal | author1 = Schmahmann JD |author2=Weilburg JB |author3=Sherman JC | title = The neuropsychiatry of the cerebellum – insights from the clinic | journal = Cerebellum | volume = 6 | issue = 3 | pages = 254–67 | year = 2007 | pmid = 17786822 | doi = 10.1080/14734220701490995 | url = }}</ref> |
||
Ti interaktivni modeli so pridobili tudi [[empirija|empirično]] podporo. Raziskovalci na Novi Zelandiji so na primer za preučevanje depresije privzeli [[Prospektivna kohortna študija|prospektivni pristop]], ki je [[longitudinalna študija |dokumentirala skozi čas]], kako se pojavlja depresija v sprva [[Normalnost (vedenje)|normalni]] [[kohorta (statistika) |kohorti]] ljudi. Raziskovalci so prišli do zaključka, da razlike v genu za [[serotoninski prenašalec]] (5-HTT) [[Moderacija (statistika) |vplivajo na verjetnost]], da bodo ljudje, ki so prestali zelo stresne dogodke, kasneje trpeli za depresijo. Konkretneje, depresija lahko sledi takšnim dogodkom, vendar pa se zdi bolj verjetno, da se pojavi pri ljudeh z enim ali dvema kratkima [[Alel|aleloma]] gena 5-HTT.<ref name="Caspi" /> Poleg tega je raziskava na Švedskem prišla do ocene za [[dednost]] depresije – to je ravni, do katere so individualne razlike v pojavu bolezni povezane z genetskimi razlikami – v višini okoli 40 % za ženske in 30 % za moške,<ref name="pmid16390897">{{cite journal | |
Ti interaktivni modeli so pridobili tudi [[empirija|empirično]] podporo. Raziskovalci na Novi Zelandiji so na primer za preučevanje depresije privzeli [[Prospektivna kohortna študija|prospektivni pristop]], ki je [[longitudinalna študija |dokumentirala skozi čas]], kako se pojavlja depresija v sprva [[Normalnost (vedenje)|normalni]] [[kohorta (statistika) |kohorti]] ljudi. Raziskovalci so prišli do zaključka, da razlike v genu za [[serotoninski prenašalec]] (5-HTT) [[Moderacija (statistika) |vplivajo na verjetnost]], da bodo ljudje, ki so prestali zelo stresne dogodke, kasneje trpeli za depresijo. Konkretneje, depresija lahko sledi takšnim dogodkom, vendar pa se zdi bolj verjetno, da se pojavi pri ljudeh z enim ali dvema kratkima [[Alel|aleloma]] gena 5-HTT.<ref name="Caspi" /> Poleg tega je raziskava na Švedskem prišla do ocene za [[dednost]] depresije – to je ravni, do katere so individualne razlike v pojavu bolezni povezane z genetskimi razlikami – v višini okoli 40 % za ženske in 30 % za moške,<ref name="pmid16390897">{{cite journal | author1 = Kendler KS |author2=Gatz M |author3=Gardner CO |author4=Pedersen NL | title = A Swedish national twin study of lifetime major depression | url = https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2006-01_163_1/page/109 | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 163 | issue = 1 | pages = 109–14 | year = 2006 | pmid = 16390897 | doi = 10.1176/appi.ajp.163.1.109 }}</ref> [[razvojna psihologija |razvojni psihologi]] pa so predlagali, da je genetske osnove za depresijo treba iskati globoko v preteklosti [[Naravni izbor|naravno odbranih]] prilagoditev. Motnje razpoloženja zaradi raznih snovi, katerih znaki spominjajo na hude depresije, so vzročno povezane z dolgotrajnim [[rekreakcijska uporaba drog |jemanjem mamil]] ali [[zloraba drog|zlorabo mamil]] ali pa z [[umik drog |umikom]] določenega [[pomirjevalo|pomirjevala]] in [[Uspavalo|hipnotičnih drog]].<ref name="pmid9210745">{{cite journal | author1= Schuckit MA |author2=Tipp JE |author3=Bergman M |author4=Reich W |author5=Hesselbrock VM |author6=Smith TL | title = Comparison of induced and independent major depressive disorders in 2,945 alcoholics | url= https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_1997-07_154_7/page/948 | journal = Am J Psychiatry | volume = 154 | issue = 7 | pages = 948–57 | year = 1997 | pmid = 9210745 | doi=10.1176/ajp.154.7.948}}</ref><ref name="ashman">{{cite web|first= Heather |last=Ashton|year= 2002|url= http://www.benzo.org.uk/manual/bzcha03.htm|title= Benzodiazepines: How They Work and How to Withdraw}}</ref> |
||
===Biologija=== |
===Biologija=== |
||
Vrstica 59: | Vrstica 59: | ||
[[Antidepresiv]]na zdravila večinoma povečajo koncentracijo enega ali več monoaminov, to je nevrotransmitorjev [[serotonin]]a, [[noradrenalin]]a in [[dopamin]]a v [[kemična sinapsa |sinaptičnih špranjah]] med možganskimi [[nevron]]i. Nekatera zdravila delujejo neposredno na monoaminske receptorje. |
[[Antidepresiv]]na zdravila večinoma povečajo koncentracijo enega ali več monoaminov, to je nevrotransmitorjev [[serotonin]]a, [[noradrenalin]]a in [[dopamin]]a v [[kemična sinapsa |sinaptičnih špranjah]] med možganskimi [[nevron]]i. Nekatera zdravila delujejo neposredno na monoaminske receptorje. |
||
Za serotonin domnevajo, da regulira tudi druge nevrotransmitorske (prenašalne) sisteme; ob znižani dejavnosti serotonina lahko ti sistemi začnejo delovati na neobičajen in bloden način.<ref name="IntegrativeSerotonin">{{Harvnb|Barlow|2005| p=226}}</ref> Po tej »permisivni hipotezi« pride do depresije, ko nizke ravni serotonina spodbudijo nizke ravni norepinefrina, drugega monoaminskega živčnega prenašalca.<ref>{{cite web | |
Za serotonin domnevajo, da regulira tudi druge nevrotransmitorske (prenašalne) sisteme; ob znižani dejavnosti serotonina lahko ti sistemi začnejo delovati na neobičajen in bloden način.<ref name="IntegrativeSerotonin">{{Harvnb|Barlow|2005| p=226}}</ref> Po tej »permisivni hipotezi« pride do depresije, ko nizke ravni serotonina spodbudijo nizke ravni norepinefrina, drugega monoaminskega živčnega prenašalca.<ref>{{cite web |author1=Shah N |author2=Eisner T |author3=Farrell M |author4=Raeder C |date=July–August 1999 |url=http://www.pswi.org/professional/pharmaco/depression.pdf |title=An overview of SSRIs for the treatment of depression |work=Journal of the Pharmacy Society of Wisconsin |accessdate=10 November 2008 |format=PDF |archive-date=2008-12-17 |archive-url=https://web.archive.org/web/20081217031913/http://www.pswi.org/professional/pharmaco/depression.pdf |url-status=dead }}</ref> Nekateri antidepresivi raven noradrenalina neposredno dvignejo, spet drugi pa dvigujejo raven dopamina, tretjega monoaminskega prenašalca. Ta opazovanja so pripeljala do [[monoaminske hipoteze]] za depresijo. Po sodobnem opisu monoaminska hipoteza predpostavlja, da je pomanjkanje določenih živčnih prenašalcev odgovorno za ustrezne značilnosti depresije: »Norepinefrin je lahko povezan z budnostjo in energijo, kakor tudi s strahom, pozornostjo in zanimanjem za življenje; serotonin [njegovo pomanjkanje] za tesnobo, obsedenosti in prisiljeno vedenje; dopamin pa za pozornost, motivacijo, užitek in nagrajevanje, kot tudi za zanimanje za življenje«.<ref name="pmid18494537">{{cite journal | author = Nutt DJ | title = Relationship of neurotransmitters to the symptoms of major depressive disorder | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 69 Suppl E1 | pages = 4–7 | year = 2008 | pmid = 18494537 }}</ref> Zagovorniki te teorije priporočajo izbiro antidepresivov z mehanizmom delovanja, ki vpliva na najbolj vidne simptome: tesnobne in razdražljive bolnike je treba zdraviti s [[SSRI]] ali [[zaviralci ponovnega zajema norepinefrina]], osebe, ki doživljajo izgubo energije in veselja do življenja, pa z zdravili, ki krepijo vpliv norepinefrina in dopamina.<ref name="pmid18494537"/> |
||
Ne glede na klinične ugotovitve, da so zdravila, ki povečujejo količino razpoložljivih monoaminov, učinkoviti antidepresivi, nedavni napredki v [[psihiatrična genetika|psihiatrični genetiki]] kažejo, da je [[Fenotip|fenotipska]] raznolikost v osrednji monoaminski funkciji kvečjemu rahlo povezana z ranljivostjo za depresijo. Kljub tem ugotovitvam vzrok za depresijo ni zgolj monoaminsko pomanjkanje.<ref name=nature08/> V zadnjih dveh desetletjih so raziskave odkrile številne omejitve monoaminske hipoteze; psihiatrična skupnost je neustreznost modela z vidika pojasnjevalne sposobnosti že osvetlila.<ref name="pmid10775017">{{cite journal | author = Hirschfeld RM | title = History and evolution of the monoamine hypothesis of depression | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 61 Suppl 6 | pages = 4–6 | year = 2000 | pmid = 10775017 }}</ref> Protiargument je, da je krepilni učinek, ki ga imajo zaviralci MAO in SSRI na razpoloženje, občutiti šele po več tednih terapije, čeprav do povečanja razpoložljivih monoaminov pride že v nekaj urah. Druga protiargument temelji na poskusih s farmakološkimi učinkovinami, ki monoamine izčrpajo; namerno zmanjšanje koncentracije centralno razpoložljivih monoaminov lahko nekoliko zniža razpoloženje neterapiranih depresivnih bolnikov,na razpoloženje zdravih ljudi pa to ne vpliva.<ref name=nature08>{{cite journal | |
Ne glede na klinične ugotovitve, da so zdravila, ki povečujejo količino razpoložljivih monoaminov, učinkoviti antidepresivi, nedavni napredki v [[psihiatrična genetika|psihiatrični genetiki]] kažejo, da je [[Fenotip|fenotipska]] raznolikost v osrednji monoaminski funkciji kvečjemu rahlo povezana z ranljivostjo za depresijo. Kljub tem ugotovitvam vzrok za depresijo ni zgolj monoaminsko pomanjkanje.<ref name=nature08/> V zadnjih dveh desetletjih so raziskave odkrile številne omejitve monoaminske hipoteze; psihiatrična skupnost je neustreznost modela z vidika pojasnjevalne sposobnosti že osvetlila.<ref name="pmid10775017">{{cite journal | author = Hirschfeld RM | title = History and evolution of the monoamine hypothesis of depression | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 61 Suppl 6 | pages = 4–6 | year = 2000 | pmid = 10775017 }}</ref> Protiargument je, da je krepilni učinek, ki ga imajo zaviralci MAO in SSRI na razpoloženje, občutiti šele po več tednih terapije, čeprav do povečanja razpoložljivih monoaminov pride že v nekaj urah. Druga protiargument temelji na poskusih s farmakološkimi učinkovinami, ki monoamine izčrpajo; namerno zmanjšanje koncentracije centralno razpoložljivih monoaminov lahko nekoliko zniža razpoloženje neterapiranih depresivnih bolnikov,na razpoloženje zdravih ljudi pa to ne vpliva.<ref name=nature08>{{cite journal | author1 = Krishnan V|author2= Nestler EJ | title = The molecular neurobiology of depression | journal = Nature | volume = 455 | issue = 7215 | pages = 894–902 | date = October 2008 | pmid = 18923511 | pmc = 2721780 | doi = 10.1038/nature07455 | bibcode = 2008Natur.455..894K }}</ref> Monoaminsko hipotezo, ki je že sama po sebi omejena, je javno trženje s trobentanjem o "[[kemično neravnovesje|kemičnem neravnovesju]]" samo še dodatno, pretirano, poenostavilo.<ref name="PLoS">{{cite journal | author1 = Lacasse JR | author2 = Leo J | title = Serotonin and depression: A disconnect between the advertisements and the scientific literature | journal = [[PLoS Medicine|PLoS Med]] | volume = 2 | issue = 12 | pages = e392 | year = 2005 | pmid = 16268734 | pmc = 1277931 | doi = 10.1371/journal.pmed.0020392 | url = http://medicine.plosjournals.org/perlserv/?request=get-document&doi=10.1371%2Fjournal.pmed.0020392 | accessdate = 30 October 2008 | archive-date = 2009-01-22 | archive-url = https://web.archive.org/web/20090122081424/http://medicine.plosjournals.org/perlserv/?request=get-document&doi=10.1371%2Fjournal.pmed.0020392 | url-status = dead }}</ref> |
||
Leta 2003 je hipoteza [[interakcija gen-okolje]] (GXE) skušala pojasniti, zakaj je stres v življenju pri nekaterih posameznikih napovednik za depresivne epizode, pri drugih pa ne, odvisno razlik v alelih za [[Promotor|promotorsko]] regijo, povezano s serotoninskim transportom ([[5-HTTLPR]]);<ref name="Caspi"/> [[metaanaliza]] iz leta 2009 je pokazala, da so stresni življenjski dogodki povezani z depresijo, vendar dokazov o povezavi z genotipom 5-HTTLPR ni našla.<ref>{{cite journal | |
Leta 2003 je hipoteza [[interakcija gen-okolje]] (GXE) skušala pojasniti, zakaj je stres v življenju pri nekaterih posameznikih napovednik za depresivne epizode, pri drugih pa ne, odvisno razlik v alelih za [[Promotor|promotorsko]] regijo, povezano s serotoninskim transportom ([[5-HTTLPR]]);<ref name="Caspi"/> [[metaanaliza]] iz leta 2009 je pokazala, da so stresni življenjski dogodki povezani z depresijo, vendar dokazov o povezavi z genotipom 5-HTTLPR ni našla.<ref>{{cite journal | author1 = Risch N |author2=Herrell R |author3=Lehner T |author4=Liang KY |author5=Eaves L |author6=Hoh J |author7=Griem A |author8=Kovacs M |author9=Ott J |author10=Merikangas KR | title = Interaction between the serotonin transporter gene (5-HTTLPR), stressful life events, and risk of depression: a meta-analysis | journal = JAMA | volume = 301 | issue = 23 | pages = 2462–71 | date = June 2009 | pmid = 19531786 | pmc = 2938776 | doi = 10.1001/jama.2009.878 }}</ref> Druga metaanaliza iz leta 2009 je zadnjo ugotovitev potrdila. <ref>{{cite journal | author1 = Munafò MR |author2=Durrant C |author3=Lewis G |author4=Flint J | title = Gene X environment interactions at the serotonin transporter locus | journal = Biol. Psychiatry | volume = 65 | issue = 3 | pages = 211–9 | date = February 2009 | pmid = 18691701 | doi = 10.1016/j.biopsych.2008.06.009 }}</ref> Pregled raziskav na tem področju iz leta 2010 je našel sistematičen odnos med za oceno okoljske stiske uporabljeno metodo in rezultati študij; pri tem pregledu so tudi ugotovili, da sta bili obe meta-analizi iz leta 2009 pomembno pristranski v smeri negativnih študij, ki so se zanašale na samo-poročila pacientov o njihovih stiskah.<ref>{{cite journal | author1 = Uher R |author2= McGuffin P | title = The moderation by the serotonin transporter gene of environmental adversity in the etiology of depression: 2009 update | journal = Mol. Psychiatry | volume = 15 | issue = 1 | pages = 18–22 | date = January 2010 | pmid = 20029411 | doi = 10.1038/mp.2009.123 }}</ref> |
||
====Druge hipoteze==== |
====Druge hipoteze==== |
||
[[Slikanje z magnetno resonanco|MRI-posnetki]] bolnikov z depresijo so pokazali številne razlike v možganski strukturi v primerjavi z osebami, ki niso depresivne. Nedavne metaanalize študij, v katerih so se analizirale slike ljudi s hudo depresijo, poročajo, da imajo depresivni bolniki v primerjavi s kontrolno skupino povečano prostornino [[lateralni ventrikli|lateralnih ventriklov]] in [[nadledvična žleza|nadledvične žleze]] ter zmanjšano prostornino [[Bazalni ganglij|bazalnih ganglijev]], [[talamus]]a, [[hipokampus]]a in [[frontalni reženj|frontalnega režnja]] (vključno z [[orbitofrontalna skorja|orbitofrontalno skorjo]] in [[gyrus rectus]]).<ref>{{cite journal | |
[[Slikanje z magnetno resonanco|MRI-posnetki]] bolnikov z depresijo so pokazali številne razlike v možganski strukturi v primerjavi z osebami, ki niso depresivne. Nedavne metaanalize študij, v katerih so se analizirale slike ljudi s hudo depresijo, poročajo, da imajo depresivni bolniki v primerjavi s kontrolno skupino povečano prostornino [[lateralni ventrikli|lateralnih ventriklov]] in [[nadledvična žleza|nadledvične žleze]] ter zmanjšano prostornino [[Bazalni ganglij|bazalnih ganglijev]], [[talamus]]a, [[hipokampus]]a in [[frontalni reženj|frontalnega režnja]] (vključno z [[orbitofrontalna skorja|orbitofrontalno skorjo]] in [[gyrus rectus]]).<ref>{{cite journal | author1 = Kempton MJ |author2=Salvador Z |author3=Munafò MR |author4=Geddes JR |author5=Simmons A |author6=Frangou S |author7=Williams SC | title = Structural Neuroimaging Studies in Major Depressive Disorder: Meta-analysis and Comparison With Bipolar Disorder | journal = Arch Gen Psychiatry | volume = 68 | issue = 7 | pages = 675–90 | year = 2011 | pmid = 21727252 | doi = 10.1001/archgenpsychiatry.2011.60 | url = http://archpsyc.ama-assn.org/cgi/content/full/68/7/675 }} see also MRI database at [http://sites.google.com/site/depressiondatabase/ www.depressiondatabase.org]</ref><ref>{{cite journal | author1 = Arnone D |author2=McIntosh AM |author3=Ebmeier KP |author4=Munafò MR |author5=Anderson IM | title = Magnetic resonance imaging studies in unipolar depression: Systematic review and meta-regression analyses | journal = Eur Neuropsychopharmacol | volume = 22 | issue = 1 | pages = 1–16 | date = July 2011 | pmid = 21723712 | doi = 10.1016/j.euroneuro.2011.05.003 }}</ref> Izrazite vrednosti so bile povezane z bolniki z nastopom bolezni v visoki starosti, vodile so do razvoja teorije [[subkortikalna ishemična depresija |vaskularne depresije]].<ref>{{cite journal | author1 = Herrmann LL |author2=Le Masurier M |author3=Ebmeier KP | title = White matter hyperintensities in late life depression: a systematic review | journal = Journal of Neurology, Neurosurgery, and Psychiatry | volume = 79 | issue = 6 | pages = 619–24 | year = 2008 | pmid = 17717021 | doi = 10.1136/jnnp.2007.124651 }}</ref> |
||
Možna je povezava med depresijo in [[nevrogeneza|nevrogenezo]] v hipokampusu,<ref>{{cite journal |url=http://www.sciam.com/article.cfm?id=brain-pathway-may-underlie-depression |title=Brain pathway may underlie depression |accessdate=13 September 2008 |author=Mayberg H |date=6 July 2007 |journal=[[Scientific American]]|volume=17|issue=4|pages=26–31}}</ref> ki je center tako za razpoloženje kot za spomin. Pri nekaterih depresivnih posameznikih je možno ugotoviti izgubo nevronov v hipokampusu, ki korelira z motnjami v spominu in distimičnim razpoloženjem. Zdravila lahko povečajo raven serotonina v možganih, spodbujajo nevrogenezo in tako povečujejo skupno maso hipokampusa. Ta porast lahko pomaga obnoviti razpoloženje in spomin.<ref>{{cite journal | |
Možna je povezava med depresijo in [[nevrogeneza|nevrogenezo]] v hipokampusu,<ref>{{cite journal |url=http://www.sciam.com/article.cfm?id=brain-pathway-may-underlie-depression |title=Brain pathway may underlie depression |accessdate=13 September 2008 |author=Mayberg H |date=6 July 2007 |journal=[[Scientific American]]|volume=17|issue=4|pages=26–31}}</ref> ki je center tako za razpoloženje kot za spomin. Pri nekaterih depresivnih posameznikih je možno ugotoviti izgubo nevronov v hipokampusu, ki korelira z motnjami v spominu in distimičnim razpoloženjem. Zdravila lahko povečajo raven serotonina v možganih, spodbujajo nevrogenezo in tako povečujejo skupno maso hipokampusa. Ta porast lahko pomaga obnoviti razpoloženje in spomin.<ref>{{cite journal | author1 = Sheline YI |author2=Gado MH |author3=Kraemer HC | title = Untreated depression and hippocampal volume loss | url = https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2003-08_160_8/page/1516 | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 160 | issue = 8 | pages = 1516–18 | year = 2003 | pmid = 12900317 | doi = 10.1176/appi.ajp.160.8.1516 }}</ref><ref>{{cite journal | author1 = Duman RS |author2=Heninger GR |author3=Nestler EJ | title = A molecular and cellular theory of depression | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 54 | issue = 7 | pages = 597–606 | year = 1997 | pmid = 9236543 | doi = 10.1001/archpsyc.1997.01830190015002 }}</ref> Podobne odnose so opazili med depresijo in območjem [[anteriorna cingulna skorja|anteriorne cingulne skorje]], ki je vpletena v modulacijo čustvenega obnašanja.<ref name="pmid18704022">{{cite journal | author1 = Drevets WC |author2=Savitz J |author3=Trimble M | title = The subgenual anterior cingulate cortex in mood disorders | journal = CNS Spectrums | volume = 13 | issue = 8 | pages = 663–81 | year = 2008 | pmid = 18704022 | pmc = 2729429 }}</ref> Eden od [[nevrotrofin]]ov, ki je odgovoren za nevrogenezo, je [[iz možganov izvirajoč nevtropični dejavnik]] (BDNF). Raven BDNF v krvni plazmi depresivnih oseb je drastično zmanjšana (več kot trikrat) v primerjavi s kontrolo. Antidepresivno zdravljenje zviša raven BDNF v krvi. Čeprav je znižane ravni BDNF v plazmi najti pri številnih drugih boleznih, obstajajo dokazi za vpletenost BDNF v nastanek depresije in v mehanizem delovanja antidepresivov.<ref name="pmid18571629">{{cite journal | author1 = Sen S |author2=Duman R |author3=Sanacora G | title = Serum brain-derived neurotrophic factor, depression, and antidepressant medications: Meta-analyses and implications | journal = Biological Psychiatry | volume = 64 | issue = 6 | pages = 527–32 | year = 2008 | pmid = 18571629 | pmc = 2597158 | doi = 10.1016/j.biopsych.2008.05.005 }}</ref> |
||
Obstajajo tudi dokazi, da lahko hudo depresijo deloma povzroči preveč aktivna [[os hipotalamus-hipofiza-nadledvična žleza]] (os HPA), posledica pa je učinek, ki je podoben nevroendokrinemu odzivu na stres. Raziskave so odkrile povišane ravni hormona [[kortizol]]a in povečanje hipofize ter nadledvične žleze, kar kaže, da lahko motnje v [[endokrini sistem|endokrinem sistemu]] igrajo pomembno vlogo pri nekaterih psihiatričnih motnjah, med drugimi tudi pri hudi depresiji. Vzrok za to naj bi bilo pretirano izločanje [[kortikoliberin]]a (hormona, ki sprošča kortikotropin) iz [[hipotalamus]]a, ki je vpleteno v kognitivne simptome in simptome vzburjenja.<ref>{{cite journal|author=Monteleone P |
Obstajajo tudi dokazi, da lahko hudo depresijo deloma povzroči preveč aktivna [[os hipotalamus-hipofiza-nadledvična žleza]] (os HPA), posledica pa je učinek, ki je podoben nevroendokrinemu odzivu na stres. Raziskave so odkrile povišane ravni hormona [[kortizol]]a in povečanje hipofize ter nadledvične žleze, kar kaže, da lahko motnje v [[endokrini sistem|endokrinem sistemu]] igrajo pomembno vlogo pri nekaterih psihiatričnih motnjah, med drugimi tudi pri hudi depresiji. Vzrok za to naj bi bilo pretirano izločanje [[kortikoliberin]]a (hormona, ki sprošča kortikotropin) iz [[hipotalamus]]a, ki je vpleteno v kognitivne simptome in simptome vzburjenja.<ref>{{cite journal|author=Monteleone P |title=Endocrine disturbances and psychiatric disorders |year=2001 |volume=14 |issue=6 |pages=605–610 |journal=Current Opinion in Psychiatry |doi=10.1097/00001504-200111000-00020}}</ref> |
||
Za hormon [[estrogen]] so ugotovili, da je vpleten v depresivne motnje zaradi povečane nevarnosti za depresivne epizode po puberteti in v obdobju pred porodom, ter za znižane ravni po [[menopavza|menopavzi]].<ref name="pmid12810759">{{cite journal | |
Za hormon [[estrogen]] so ugotovili, da je vpleten v depresivne motnje zaradi povečane nevarnosti za depresivne epizode po puberteti in v obdobju pred porodom, ter za znižane ravni po [[menopavza|menopavzi]].<ref name="pmid12810759">{{cite journal | author1 = Cutter WJ |author2=Norbury R |author3=Murphy DG | title = Oestrogen, brain function, and neuropsychiatric disorders | journal = Journal of Neurology, Neurosurgery and Psychiatry | volume = 74 | issue = 7 | pages = 837–40 | year = 2003 | pmid = 12810759 | pmc = 1738534 | doi = 10.1136/jnnp.74.7.837 }}</ref> Po drugi strani povezujejo povečano tveganje tudi z obdobji pred menstruacijo in po porodu, so povezana z nizko ravnjo estrogena.<ref name="pmid12810759"/> Nenadno pomanjkanje estrogena, nihanja v ravni ali trajnejša obdobja nizkih ravni so povezana z znatnim upadom razpoloženja. Dokazano ima stabilizacija ali obnova ravni estrogena vpliv na klinično okrevanje po poporodni depresiji, po obdobju med menopavzo in po njej.<ref name="pmid16292022">{{cite journal | author1 = Douma SL |author2=Husband C |author3=O'Donnell ME |author4=Barwin BN |author5=Woodend AK | title = Estrogen-related Mood Disorders Reproductive Life Cycle Factors | journal = Advances in Nursing Science | volume = 28 | issue = 4 | pages = 364–375 | year = 2005 | pmid = 16292022 | doi = 10.1097/00012272-200510000-00008 }}</ref><ref name="pmid17909167">{{cite journal | author1 = Lasiuk GC|author2= Hegadoren KM | title = The Effects of Estradiol on Central Serotonergic Systems and Its Relationship to Mood in Women | journal = Biological Research for Nursing (2007), | volume = 9 | issue = 2 | pages = 147–160 | year = 2007 | pmid = 17909167 | doi = 10.1177/1099800407305600 }}</ref> |
||
Druge raziskave so preučevale možne vloge molekul, ki so nujne za celično delovanje nasploh: [[citokini|citokinov]]. Simptomi hude depresivne motnje so skoraj enaki vedenjskim znakom ob bolezni, ko se [[imunski sistem]] telesa bori z [[infekcija|okužbo]]. To odpira možnost, da gre pri depresiji za zunanjo sliko slabe vedenjske prilagoditve na bolezen, ki je posledica anomalij citokinov v obtoku.<ref>{{cite journal | |
Druge raziskave so preučevale možne vloge molekul, ki so nujne za celično delovanje nasploh: [[citokini|citokinov]]. Simptomi hude depresivne motnje so skoraj enaki vedenjskim znakom ob bolezni, ko se [[imunski sistem]] telesa bori z [[infekcija|okužbo]]. To odpira možnost, da gre pri depresiji za zunanjo sliko slabe vedenjske prilagoditve na bolezen, ki je posledica anomalij citokinov v obtoku.<ref>{{cite journal | author1 = Dantzer R |author2=O'Connor JC |author3=Freund GG |author4=Johnson RW |author5=Kelley KW | title = From inflammation to sickness and depression: when the immune system subjugates the brain | journal = Nature Reviews Neuroscience | volume = 9 | issue = 1 | pages = 46–56 | year = 2008 | pmid = 18073775 | pmc = 2919277 | doi = 10.1038/nrn2297 }}</ref> Da vnetni citokini igrajo vlogo v depresiji, je jasno videti iz metaanalize klinične literature, kjer je razvidno, da imajo depresivne osebe višje krvne koncentracije [[Interlevkin 6 |IL-6]] in [[TNF-α]] od oseb v kontrolnih skupinah.<ref name="pmid 20015486">{{cite journal | author1 = Dowlati Y |author2=Herrmann N |author3=Swardfager W |author4=Liu H |author5=Sham L |author6=Reim EK |author7=Lanctôt KL | title = A meta-analysis of cytokines in major depression | journal = Biological Psychiatry | volume = 67 | issue = 5 | pages = 446–457 | year = 2010 | pmid = 20015486 | doi = 10.1016/j.biopsych.2009.09.033 }}</ref> Te imunološke anomalije lahko povzročijo pretirano proizvodnjo prostaglandina E₂ in verjetno prekomerno izražanje gena COX-2. Nenormalnosti pri aktiviranju encima [[indolamin 2,3-dioksigenaza]], kot tudi pri presnovi [[triptofan]]-[[kinurenin]]a lahko povzročijo prekomerno presnovo triptofan-kinurenina in s tem povečano proizvajanje nevrotoksina [[kinolinska kislina|kinolinske kisline]], kar prispeva k resni depresiji. Tudi aktiviranje NMDA, ki vodi do prekomerne glutamatergične živčne transmisije, lahko igra vlogo pri tem.<ref name="pmid20658274">{{cite journal | author1 = Müller N |author2=Myint AM |author3=Schwarz MJ | title = Inflammatory biomarkers and depression | journal = Neurotox Res | volume = 19 | issue = 2 | pages = 308–18 | date = February 2011 | pmid = 20658274 | doi = 10.1007/s12640-010-9210-2 }}</ref> |
||
===Psihološki pristopi=== |
===Psihološki pristopi=== |
||
Različni vidiki [[psihologija osebnosti | osebnost]]i in njen [[razvoj osebnosti | razvoj]] so zgleda sestavni del pojava in vztrajnosti depresije,<ref name=Raph00>{{cite book |title=Unmet Need in Psychiatry:Problems, Resources, Responses | |
Različni vidiki [[psihologija osebnosti | osebnost]]i in njen [[razvoj osebnosti | razvoj]] so zgleda sestavni del pojava in vztrajnosti depresije,<ref name=Raph00>{{cite book |title=Unmet Need in Psychiatry:Problems, Resources, Responses |url=https://archive.org/details/unmetneedinpsych0000unse |editor1=Andrews G |editor2=Henderson S |year=2000 |publisher=Cambridge University Press |pages=[https://archive.org/details/unmetneedinpsych0000unse/page/138 138]–39|chapter= Unmet Need for Prevention|author=Raphael B|isbn=0-521-66229-X}}</ref> pogostni predhodnik pa ji je [[teorija čustev| negativno čustveno stanje]].<ref name="pmid19187578">{{cite journal | author1 = Morris BH | author2 = Bylsma LM | author3 = Rottenberg J | title = Does emotion predict the course of major depressive disorder? A review of prospective studies | journal = Br J Clin Psychol | volume = 48 | issue = Pt 3 | pages = 255–73 | date = September 2009 | pmid = 19187578 | doi = 10.1348/014466508X396549 | url = http://openurl.ingenta.com/content/nlm?genre=article&issn=0144-6657&volume=48&issue=Pt%203&spage=255&aulast=Morris }}{{Slepa povezava|date=oktober 2022 |bot=InternetArchiveBot |fix-attempted=yes }}</ref> Čeprav se depresivne epizode pojavljajo pogosto v zvezi z neugodnimi dogodki, je lahko da način, kako se prizadeta oseba z njimi sooča, povezan z njeno odpornostjo.<ref name="Sad541">{{Harvnb |Sadock|2002| p=541}}</ref> Poleg tega je z depresijo povezano nizko [[samospoštovanje]] in samouničujoče ali izkrivljeno mišljenje. Depresija je pri ljudeh, ki so [[verni]], manj verjetna in tudi hitreje popusti.<ref>{{cite journal | author1 = McCullough ME|author2= Larson DB | title = Religion and depression: a review of the literature | journal = Twin Research | volume = 2 | issue = 2 | pages = 126–136 | date = 1 June 1999 | pmid = 10480747 | doi = 10.1375/136905299320565997 | url = http://www.ingentaconnect.com/content/aap/twr/1999/00000002/00000002/art00008 | publisher = Australian Academic Press }}</ref> <ref>{{cite journal |author=Dein, S |title=Religion, spirituality and depression: implications for research and treatment |journal=Primary Care and Community Psychiatry |volume=11 |issue=2 |pages=67–72 |year=2006 |url=http://www.librapharm.com/headeradmin/upload/0178web2.pdf |format=PDF |accessdate=21 November 2008 |doi=10.1185/135525706X121110 |archive-date=2006-10-21 |archive-url=https://web.archive.org/web/20061021164223/http://www.librapharm.com/headeradmin/upload/0178web2.pdf |url-status=dead }}</ref> <ref>{{cite journal | author1 = Moreira-Almeida A |author2=Neto FL |author3=Koenig HG | title = Religiousness and mental health: a review | journal = Rev. Bras. Psiquiatr. | volume = 28 | issue = 3 | pages = 242–50 | date = September 2006 | pmid = 16924349 | doi = 10.1590/S1516-44462006005000006 | url = http://www.scielo.br/scielo.php?script=sci_arttext&pid=S1516-44462006000300018&lng=en&nrm=iso&tlng=en }}</ref> Še vedno ni jasno, kateri dejavniki so vzroki in kateri posledice depresije; vendar pa depresivne osebe, ki so sposobne o svojih mišljenjskih vzorcih razmišljati in jih postaviti pod vprašaj, pogosto kažejo izboljšanje razpoloženja in samozavesti.<ref>{{cite web |author1=Warman DM |author2=Beck AT |year=2003 |url=http://www.nami.org/Template.cfm?Section=About_Treatments_and_Supports&template=%2FContentManagement%2FContentDisplay.cfm&ContentID=7952 |title=About treatment and supports: Cognitive behavioral therapy |work=National Alliance on Mental Illness (NAMI) website |accessdate=17 October 2008 |archive-date=2008-10-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20081029094646/http://www.nami.org/Template.cfm?Section=About_Treatments_and_Supports&template=%2FContentManagement%2FContentDisplay.cfm&ContentID=7952 |url-status=dead }}</ref> |
||
Ameriški psihiater [[Aaron T. Beck]] je na temelju prejšnjih del psihologov [[George Kelly (psiholog) | Georgea Kellyja]] in [[Albert Ellis (psiholog) | Alberta Ellisa]] v začetku 1960 razvil teorijo, znano kot kognitivni model depresije Predlagal je, da depresija temelji na treh konceptih: na [[spoznavna triada Becka | triadi]] negativnih misli, ki vsebujejo spoznavne napake okoli sebi, lastnem svetu in lastni prihodnosti; ponavljajoče se vzorce ali '' sheme '' depresivnega razmišljanja; in [[kognitivna izkrivljanja| izkrivljeno obdelavo informacij]].<ref name="Beckdep">{{Harvnb |Beck|1987| pp=10–15}}</ref> Na teh načelih je razvil strukturirano tehniko [[kognitivna vedenjska terapija|kognitivne vedenjske terapije]] (CBT).<ref>{{Harvnb |Beck|1987| p=3}}</ref> Ameriški psiholog [[Martin Seligman]] kaže na podobnosti med depresijo pri ljudeh in [[priučena nemoč|priučeno nemočjo]] pri laboratorijskih živalih, ki v neprijetnih situacijah, iz katerih so sposobne pobegniti, vztrajajo, ker jih po predhodno priučenem znanju niso sposobne obvladati.<ref name="Helplessness">{{cite book |author=Seligman, M|title=Helplessness: On depression, development and death |pages=75–106|chapter=Depression|publisher=WH Freeman |location=San Francisco, CA, USA |year=1975 |isbn=0-7167-0751-9}}</ref> |
Ameriški psihiater [[Aaron T. Beck]] je na temelju prejšnjih del psihologov [[George Kelly (psiholog) | Georgea Kellyja]] in [[Albert Ellis (psiholog) | Alberta Ellisa]] v začetku 1960 razvil teorijo, znano kot kognitivni model depresije Predlagal je, da depresija temelji na treh konceptih: na [[spoznavna triada Becka | triadi]] negativnih misli, ki vsebujejo spoznavne napake okoli sebi, lastnem svetu in lastni prihodnosti; ponavljajoče se vzorce ali '' sheme '' depresivnega razmišljanja; in [[kognitivna izkrivljanja| izkrivljeno obdelavo informacij]].<ref name="Beckdep">{{Harvnb |Beck|1987| pp=10–15}}</ref> Na teh načelih je razvil strukturirano tehniko [[kognitivna vedenjska terapija|kognitivne vedenjske terapije]] (CBT).<ref>{{Harvnb |Beck|1987| p=3}}</ref> Ameriški psiholog [[Martin Seligman]] kaže na podobnosti med depresijo pri ljudeh in [[priučena nemoč|priučeno nemočjo]] pri laboratorijskih živalih, ki v neprijetnih situacijah, iz katerih so sposobne pobegniti, vztrajajo, ker jih po predhodno priučenem znanju niso sposobne obvladati.<ref name="Helplessness">{{cite book |author=Seligman, M|title=Helplessness: On depression, development and death |pages=75–106|chapter=Depression|publisher=WH Freeman |location=San Francisco, CA, USA |year=1975 |isbn=0-7167-0751-9}}</ref> |
||
Vrstica 83: | Vrstica 83: | ||
[[Teorija navezanosti]], ki jo je razvil angleški psihiater [[John Bowlby]] leta 1960, napoveduje razmerje med depresivno motnjo v odrasli dobi in kakovostjo preteklih vezi med otrokom in odraslo osebo, ki je skrbela zanj. Zlasti se zdi, da "izkušnje zgodnje izgube, ločitve in zavrnitve s strani staršev ali skrbnika (s sporočilom, da otrok ni vreden ljubezni) lahko vodijo do negotovih notranjih delovnih modelov ... Notranje spoznavne predstavitve sebe kot nevrednega ljubezni in oseb, na katere se prizadeti navezuje, kot neljubečih [ali] nezanesljivih, bi bile v skladu z deli Beckove spoznavne triade".<ref name = "Ma_attachment"/> Po eni strani so številne študije potrdile temeljna načela teorije navezanosti, po drugi strani pa raziskave niso uspele dokazati, da sta zgodnja navezanost, kot so jo opisovale prizadete osebe, in kasnejša depresija med seboj povezani. <ref name = "Ma_attachment">{{cite journal |author=Ma, K |title=Attachment theory in adult psychiatry. Part 1: Conceptualisations, measurement and clinical research findings |journal=Advances in Psychiatric Treatment|volume=12 |pages=440–449 |year=2006|url=http://apt.rcpsych.org/cgi/content/full/12/6/440 |accessdate=21 April 2010 |issue=6 |doi=10.1192/apt.12.6.440}}</ref> |
[[Teorija navezanosti]], ki jo je razvil angleški psihiater [[John Bowlby]] leta 1960, napoveduje razmerje med depresivno motnjo v odrasli dobi in kakovostjo preteklih vezi med otrokom in odraslo osebo, ki je skrbela zanj. Zlasti se zdi, da "izkušnje zgodnje izgube, ločitve in zavrnitve s strani staršev ali skrbnika (s sporočilom, da otrok ni vreden ljubezni) lahko vodijo do negotovih notranjih delovnih modelov ... Notranje spoznavne predstavitve sebe kot nevrednega ljubezni in oseb, na katere se prizadeti navezuje, kot neljubečih [ali] nezanesljivih, bi bile v skladu z deli Beckove spoznavne triade".<ref name = "Ma_attachment"/> Po eni strani so številne študije potrdile temeljna načela teorije navezanosti, po drugi strani pa raziskave niso uspele dokazati, da sta zgodnja navezanost, kot so jo opisovale prizadete osebe, in kasnejša depresija med seboj povezani. <ref name = "Ma_attachment">{{cite journal |author=Ma, K |title=Attachment theory in adult psychiatry. Part 1: Conceptualisations, measurement and clinical research findings |journal=Advances in Psychiatric Treatment|volume=12 |pages=440–449 |year=2006|url=http://apt.rcpsych.org/cgi/content/full/12/6/440 |accessdate=21 April 2010 |issue=6 |doi=10.1192/apt.12.6.440}}</ref> |
||
Depresivne osebe se pogosto krivijo za negativne dogodke,<ref name="Integrative"/> in, kot je leta 1993 pokazala študija hospitaliziranih mladostnikov in njih poročil o depresiji, osebe, ki se krivijo za negativne dogodke, pozitivnih izidov ne vidijo kot lastno zaslugo.<ref>{{cite journal | |
Depresivne osebe se pogosto krivijo za negativne dogodke,<ref name="Integrative"/> in, kot je leta 1993 pokazala študija hospitaliziranih mladostnikov in njih poročil o depresiji, osebe, ki se krivijo za negativne dogodke, pozitivnih izidov ne vidijo kot lastno zaslugo.<ref>{{cite journal | author1 = Pinto A|author2= Francis G | title = Cognitive correlates of depressive symptoms in hospitalized adolescents | url = https://archive.org/details/sim_adolescence_fall-1993_28_111/page/661| journal = Adolescence | volume = 28 | issue = 111 | pages = 661–72 | year = 1993 | pmid = 8237551 }}</ref> Ta težnja je značilno za depresivni [[atribucija (psihologija) | prireditveni]], ali pesimistični [[pojasnjevalni slog]].<ref name="Integrative">{{Harvnb|Barlow|2005| pp=230–32}}</ref> [[Albert Bandura]], kanadski [[Socialna psihologija|socialni psiholog]], ki deluje na področju [[socialna kognitivna teorija|socialne kognitivne teorije]], je mnenja, da imajo depresivne osebe o sebi negativna prepričanja, ki temeljijo na doživetjih neuspeha, na neuspešnosti družbenih modelov, na odsotnosti prepričanja, da je uspeh v družbi mogoč, in na lastnih telesnih in čustvenih stanjih, med drugim na napetosti in stresu. Ti vplivi lahko povzročijo negativno podobo o sebi in pomanjkljivo [[samoučinkovitost]]; to je, da ne verjamejo, da lahko vplivajo na dogodke ali doseganje osebnih ciljev. <!--to nima nobene zveze z Banduro--><ref>{{cite journal | author1 = Kanfer R|author2= Zeiss AM | title = Depression, Interpersonal Standard Setting | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-abnormal-psychology_1983-08_92_3/page/319| journal = Journal of Abnormal Psychology | volume = 92 | issue = 3 | pages = 319–29 | year = 1983 | pmid = 6619407 | doi = 10.1037/0021-843X.92.3.319 }}</ref> <ref>{{cite book |author=Bandura A |chapter=Self-Efficacy |title=Encyclopedia of mental health |editor=Friedman H |publisher=Academic Press |location=San Diego |year=1998 |url=http://www.des.emory.edu/mfp/BanEncy.html |accessdate=17 August 2008 |isbn=0-12-226676-5 |archive-date=2012-10-01 |archive-url=https://web.archive.org/web/20121001051249/http://www.des.emory.edu/mfp/BanEncy.html |url-status=dead }}</ref> |
||
Pregled depresije pri ženskah kaže, da dejavniki ranljivosti — kot so zgodnja izguba matere, odsotnost zaupnega razmerja, odgovornost za več majhnih otrok doma, in brezposelnost — lahko skupaj s stresnimi faktorji povečajo tveganje za depresijo.<ref>{{cite book |title=Social Origins of Depression: A Study of Psychiatric Disorder in Women | |
Pregled depresije pri ženskah kaže, da dejavniki ranljivosti — kot so zgodnja izguba matere, odsotnost zaupnega razmerja, odgovornost za več majhnih otrok doma, in brezposelnost — lahko skupaj s stresnimi faktorji povečajo tveganje za depresijo.<ref>{{cite book |title=Social Origins of Depression: A Study of Psychiatric Disorder in Women |author1=Brown GW|author2= Harris TO |origyear=1978 |year=2001 |publisher=Routledge |isbn=0-415-20268-X|pages=}}</ref> Za starejše odrasle so dejavniki pogosto zdravstvene težave, spremembe v odnosih z zakoncem ali odraslimi otroci zaradi spremenjene vloge iz ponudnika v prejemnika nege in skrbi, smrt pomembne druge osebe ali pa spremembe v razpoložljivosti in kakovosti socialnih odnosov s starejšimi prijatelji zaradi svojih z zdravjem povezanih sprememb v lastnem življenju.<ref>{{cite journal |author1=Hinrichsen GA|author2= Emery EE |title=Interpersonal factors and late-life depression |journal=Clinical Psychology: Science and Practice |volume=12|issue=3|pages=264–75 |year=2006 |doi=10.1093/clipsy/bpi027}}</ref> |
||
K razumevanju depresije sta prispevali tudi [[psihoanaliza | psihoanalitična]] in [[humanistična psihologija | humanistična]] veja psihologije. Iz klasične psihoanalitične perspektive avstrijskega psihiatra [[Sigmund Freud|Sigmunda Freuda]], depresija, ali ''melanholija'', <!--Fine distinctions between \"depression\" and \"melancholia\" are not being made this early in the article (but may be inferred by the reader who wishes to click the \"melancholia\" wikilink), in part because, as mentioned later on--where such distinctions _are_ made--\"there have been some continued empirically-based arguments for a return to the diagnosis of melancholia.\"--> se lahko tiče medosebne izgube<ref name="Carhart-Harris08">{{cite journal | |
K razumevanju depresije sta prispevali tudi [[psihoanaliza | psihoanalitična]] in [[humanistična psihologija | humanistična]] veja psihologije. Iz klasične psihoanalitične perspektive avstrijskega psihiatra [[Sigmund Freud|Sigmunda Freuda]], depresija, ali ''melanholija'', <!--Fine distinctions between \"depression\" and \"melancholia\" are not being made this early in the article (but may be inferred by the reader who wishes to click the \"melancholia\" wikilink), in part because, as mentioned later on--where such distinctions _are_ made--\"there have been some continued empirically-based arguments for a return to the diagnosis of melancholia.\"--> se lahko tiče medosebne izgube<ref name="Carhart-Harris08">{{cite journal | author1 = Carhart-Harris RL |author2=Mayberg HS |author3=Malizia AL |author4=Nutt D | title = Mourning and melancholia revisited: Correspondences between principles of Freudian metapsychology and empirical findings in neuropsychiatry | journal = Annals of General Psychiatry | volume = 7 | pages = 9 | year = 2008 | pmid = 18652673 | pmc = 2515304 | doi = 10.1186/1744-859X-7-9 }}</ref> <ref name=autogenerated1>{{cite book |editor=Richards A |last=Freud|first= S|title=11.On Metapsychology: The Theory of Psycholoanalysis |url=https://archive.org/details/onmetapsychology0002freu |chapter=Mourning and Melancholia|pages=[https://archive.org/details/onmetapsychology0002freu/page/n246 245]–69 |publisher=Pelican |location=Aylesbury, Bucks |year=1984 |isbn=0-14-021740-1}}</ref> in izkušenj zgodaj v življenju.<ref name="Radden2003"/> [[Eksistencialna terapija | Eksistencialni terapevti]] so depresije povezali s pomanjkanjem [[Smisel (eksistencialno) | smisla]] v sedanjosti<ref name="Frankl">{{cite book |author=Frankl VE |title=Man's search for ultimate meaning |publisher=Basic Books |location=New York, NY, USA |year=2000 |pages=139–40 |isbn=0-7382-0354-8}}</ref> in vizije v prihodnosti.<ref>{{cite web| author=Geppert C.M.A.| year=2006| url=http://www.psychiatrictimes.com/articles/damage-control| title=Damage control| work=Psychiatric Times| accessdate=12 November 2014| archive-date=2015-04-14| archive-url=https://web.archive.org/web/20150414021811/http://www.psychiatrictimes.com/articles/damage-control| url-status=dead}}</ref><!-- See epigraph. --><ref name="May">{{Harvnb |May|1994| p=133}}</ref> |
||
===Socialni pristopi=== |
===Socialni pristopi=== |
||
<!--this section relies overly on a specific tertiary source and primary sources--> |
<!--this section relies overly on a specific tertiary source and primary sources--> |
||
[[Revščina]] in [[družbena izolacija]] sta na splošno v zvezi s povečanim tveganjem za težave z duševnim zdravjem.<ref name=Raph00/> Zloraba v otroških letih ([[fizična zloraba |fizična]], [[psihične zlorabe | čustvena]], [[spolna zloraba | spolna]] zloraba ali zanemarjanje) povečuje tveganje za razvoj depresivnih motenj v kasnejšem življenju.<ref name="pmid18602762">{{cite journal | |
[[Revščina]] in [[družbena izolacija]] sta na splošno v zvezi s povečanim tveganjem za težave z duševnim zdravjem.<ref name=Raph00/> Zloraba v otroških letih ([[fizična zloraba |fizična]], [[psihične zlorabe | čustvena]], [[spolna zloraba | spolna]] zloraba ali zanemarjanje) povečuje tveganje za razvoj depresivnih motenj v kasnejšem življenju.<ref name="pmid18602762">{{cite journal | author1 = Heim C |author2=Newport DJ |author3=Mletzko T |author4=Miller AH |author5=Nemeroff CB | title = The link between childhood trauma and depression: insights from HPA axis studies in humans | journal = Psychoneuroendocrinology | volume = 33 | issue = 6 | pages = 693–710 | year = 2008 | pmid = 18602762 | doi = 10.1016/j.psyneuen.2008.03.008 }}</ref> Takšna povezanost ima že na prvi pogled veljavo, glede na to, da se v letih razvoja otrok uči, kako postati družbeno bitje. [[Zloraba otroka]] s strani skrbnika bo verjetno izkrivila razvijajočo se osebnost v razvoju in vodila do veliko večje nevarnosti za depresijo in številne druga huda duševna in čustvena stanja. Motnje v delovanju družine, kot so depresije staršev (predvsem mater), hud konflikt v zakonu ali razveza , smrt enega od staršev ali druge motnje v starševstvu so dodatni dejavniki tveganja.<ref name=Raph00/> V odraslem obdobju so stresni dogodki v življenju močno povezani z začetki večjih depresivnih epizod.<ref>{{cite journal | author = Kessler RC | title = The effects of stressful life events on depression | journal = Annual revue of Psychology | volume = 48 | pages = 191–214 | year = 1997 | pmid = 9046559 | doi = 10.1146/annurev.psych.48.1.191 }}</ref> V zvezi s tem se zdi, da so depresije posebno navezane na življenjske dogodke, ki so v zvezi z zavračanjem družbe.<ref>{{cite journal | author1 = Kendler KS |author2=Hettema JM |author3=Butera F |author4=Gardner CO |author5=Prescott CA | title = Life event dimensions of loss, humiliation, entrapment, and danger in the prediction of onsets of major depression and generalized anxiety | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 60 | issue = 8 | pages = 789–796 | year = 2003 | pmid = 12912762 | doi = 10.1001/archpsyc.60.8.789 }}</ref> <ref>{{cite journal | author1 = Slavich GM |author2=Thornton T |author3=Torres LD |author4=Monroe SM |author5=Gotlib IH | title = Targeted rejection predicts hastened onset of major depression | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-social-and-clinical-psychology_2009-02_28_2/page/223 | journal = Journal of Social and Clinical Psychology | volume = 28 | pages = 223–243 | year = 2009 | pmid = 20357895 | pmc = 2847269 | doi = 10.1521/jscp.2009.28.2.223 }}</ref> Dejstvo, da prva epizoda depresije bolj verjetno nastopi takoj po stresnih dogodkih v življenju, je skladno s hipotezo, da lahko ljudje po več zaporednih pojavih depresije postanejo bolj občutljivi za stres .<ref>{{cite journal | author1 = Monroe SM |author2=Slavich GM |author3=Torres LD |author4=Gotlib IH | title = Major life events and major chronic difficulties are differentially associated with history of major depressive episodes | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-abnormal-psychology_2007-02_116_1/page/116 | journal = Journal of Abnormal Psychology | volume = 116 | issue = 1 | pages = 116–124 | year = 2007 | pmid = 17324022 | doi = 10.1037/0021-843X.116.1.116 }}</ref> <ref>{{Harvnb |Sadock|2002| p=540}}</ref> |
||
Odnos med stresnimi življenjskimi dogodki in podporo je še odprto vprašanje; pomanjkanje socialne podpore lahko poveča verjetnost, da bo stres v življenju povzročil depresijo, lahko pa tudi odsotnost socialne podpore predstavlja obliko obremenitve, ki v depresijo vodi neposredno.<ref name="Vilhjalmsson">{{cite journal | author = Vilhjalmsson R | title = Life stress, social support and clinical depression: A reanalysis of the literature | journal = Social Science & Medicine | volume = 37 | issue = 3 | pages = 331–42 | year = 1993 | pmid = 8356482 | doi = 10.1016/0277-9536(93)90264-5 }}</ref> Obstajajo dokazi, da neurejeno socialno okolje, na primer zaradi kaznivega dejanja ali prepovedanih drog, predstavlja dejavnik tveganja in da po drugi strani visok socialno-ekonomski položaj okolja, z boljšimi možnostmi za razvedrilo, predstavlja zaščitni faktor.<ref>{{cite journal | author = Kim D | title = Blues from the neighborhood? Neighborhood characteristics and depression | journal = Epidemiologic reviews | volume = 30 | pages = 101–17 | year = 2008 | pmid = 18753674 | doi = 10.1093/epirev/mxn009 }}</ref> Neugodne razmere pri delu, še posebej zahtevna delovna mesta z malo možnosti za odločanje, so povezane z depresijo, čeprav je zaradi raznolikosti in motečih dejavnikov težko potrditi, da je odnos vzročna.<ref>{{cite journal | author = Bonde JP | title = Psychosocial factors at work and risk of depression: A systematic review of the epidemiological evidence | journal = Journal of Occupational and Environmental Medicine | volume = 65 | issue = 7 | pages = 438–45 | year = 2008 | pmid = 18417557 | doi = 10.1136/oem.2007.038430 }}</ref> |
Odnos med stresnimi življenjskimi dogodki in podporo je še odprto vprašanje; pomanjkanje socialne podpore lahko poveča verjetnost, da bo stres v življenju povzročil depresijo, lahko pa tudi odsotnost socialne podpore predstavlja obliko obremenitve, ki v depresijo vodi neposredno.<ref name="Vilhjalmsson">{{cite journal | author = Vilhjalmsson R | title = Life stress, social support and clinical depression: A reanalysis of the literature | url = https://archive.org/details/sim_social-science-medicine_1993-08_37_3/page/331 | journal = Social Science & Medicine | volume = 37 | issue = 3 | pages = 331–42 | year = 1993 | pmid = 8356482 | doi = 10.1016/0277-9536(93)90264-5 }}</ref> Obstajajo dokazi, da neurejeno socialno okolje, na primer zaradi kaznivega dejanja ali prepovedanih drog, predstavlja dejavnik tveganja in da po drugi strani visok socialno-ekonomski položaj okolja, z boljšimi možnostmi za razvedrilo, predstavlja zaščitni faktor.<ref>{{cite journal | author = Kim D | title = Blues from the neighborhood? Neighborhood characteristics and depression | journal = Epidemiologic reviews | volume = 30 | pages = 101–17 | year = 2008 | pmid = 18753674 | doi = 10.1093/epirev/mxn009 }}</ref> Neugodne razmere pri delu, še posebej zahtevna delovna mesta z malo možnosti za odločanje, so povezane z depresijo, čeprav je zaradi raznolikosti in motečih dejavnikov težko potrditi, da je odnos vzročna.<ref>{{cite journal | author = Bonde JP | title = Psychosocial factors at work and risk of depression: A systematic review of the epidemiological evidence | journal = Journal of Occupational and Environmental Medicine | volume = 65 | issue = 7 | pages = 438–45 | year = 2008 | pmid = 18417557 | doi = 10.1136/oem.2007.038430 }}</ref> |
||
Depresija je lahko posledica [[Predsodek|predsodkov]]. Do tega lahko pride, če imajo ljudje negativne stereotipne predstave o sebi. Tak "predsodek" je lahko povezan s pripadnostjo določenemu razredu (na primer, Jaz-gej-slab) ali pa tudi ne (jaz-slab). Če nekdo veruje predsodkom o stigmatizirani skupini in potem postane njen član, lahko ponotranji svoje predsodke in razvije depresijo. Na primer, fant, ki je odraščal v ZDA, si lahko priuči negativen stereotip, da so geji nemoralni. Ko odraste in spozna, da je gej, lahko te predsodke uperi navznoter in nase ter postane depresiven. Ljudje se lahko kažejo znake ponotranjenja stereotipov o samem sebi zaradi negativnih izkušenj iz otroštva, kot so verbalne in fizične zlorabe.<ref name="Cox et al. (2012)">{{cite journal | |
Depresija je lahko posledica [[Predsodek|predsodkov]]. Do tega lahko pride, če imajo ljudje negativne stereotipne predstave o sebi. Tak "predsodek" je lahko povezan s pripadnostjo določenemu razredu (na primer, Jaz-gej-slab) ali pa tudi ne (jaz-slab). Če nekdo veruje predsodkom o stigmatizirani skupini in potem postane njen član, lahko ponotranji svoje predsodke in razvije depresijo. Na primer, fant, ki je odraščal v ZDA, si lahko priuči negativen stereotip, da so geji nemoralni. Ko odraste in spozna, da je gej, lahko te predsodke uperi navznoter in nase ter postane depresiven. Ljudje se lahko kažejo znake ponotranjenja stereotipov o samem sebi zaradi negativnih izkušenj iz otroštva, kot so verbalne in fizične zlorabe.<ref name="Cox et al. (2012)">{{cite journal | author1 = Cox WTL | author2 = Abramson LY | author3 = Devine PG | author4 = Hollon SD | year = 2012 | title = Stereotypes, Prejudice, and Depression: The Integrated Perspective | journal = [[Perspectives on Psychological Science]] | volume = 7 | issue = 5 | pages = 427–449 | publisher = | doi = 10.1177/1745691612455204 | url = http://pps.sagepub.com/content/7/5/427.abstract | accessdate = | archive-date = 2012-10-20 | archive-url = https://web.archive.org/web/20121020230619/http://pps.sagepub.com/content/7/5/427.abstract | url-status = dead }}</ref> |
||
===Razvojni pristopi=== |
===Razvojni pristopi=== |
||
{{Main | Razvojni pristopi k depresiji}} |
{{Main | Razvojni pristopi k depresiji}} |
||
Z vidika razvojne teorije naj bi hipotetično depresija v nekaterih primerih zvišala posameznikovo [[Reprodukcija | reproduktivno]] [[Sposobnost (biologija) |sposobnost]]. [[Razvojni pristopi k depresiji]] in [[razvojna psihologija]] predpostavljajo posebne mehanizme, ki naj bi človeštvu depresijo vgradili v genski fond; hipoteza lahko razloži [[dedljivost|dednost]] in razširjenost depresije, saj gre po n jej pri nekaterih sestavinah depresije za prilagoditve,<ref name="Panksepp02">{{cite journal | |
Z vidika razvojne teorije naj bi hipotetično depresija v nekaterih primerih zvišala posameznikovo [[Reprodukcija | reproduktivno]] [[Sposobnost (biologija) |sposobnost]]. [[Razvojni pristopi k depresiji]] in [[razvojna psihologija]] predpostavljajo posebne mehanizme, ki naj bi človeštvu depresijo vgradili v genski fond; hipoteza lahko razloži [[dedljivost|dednost]] in razširjenost depresije, saj gre po n jej pri nekaterih sestavinah depresije za prilagoditve,<ref name="Panksepp02">{{cite journal | author1 = Panksepp J | author2 = Moskal JR | author3 = Panksepp JB | author4 = Kroes RA | title = Comparative approaches in evolutionary psychology: Molecular neuroscience meets the mind | journal = Neuroendocrinology Letters | volume = 23 | issue = Supplement 4 | pages = 105–15 | year = 2002 | pmid = 12496741 | url = http://www.nel.edu/pdf_w/23s4/NEL231002R11_Panksepp_.pdf | format = PDF | access-date = 2015-03-28 | archive-date = 2011-07-17 | archive-url = https://web.archive.org/web/20110717123221/http://www.nel.edu/pdf_w/23s4/NEL231002R11_Panksepp_.pdf | url-status = dead }}</ref> kot so vedenja, ki se tičejo [[teorija navezanosti | navezanost]] in [[socialni razred |položaja v družbi]].<ref name="Sloman2003">{{cite journal | author1 = Sloman L |author2=Gilbert P |author3=Hasey G | title = Evolved mechanisms in depression: The role and interaction of attachment and social rank in depression | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-affective-disorders_2003-04_74_2/page/107 | journal = Journal of Affective Disorders | volume = 74 | issue = 2 | pages = 107–21 | year = 2003 | pmid = 12706512 | doi = 10.1016/S0165-0327(02)00116-7 }}</ref> Sedanja vedenja lahko razložimo kot prilagoditve, ki regulirajo odnose in vire - izid je pri tem lahko da slabo prilagojen na sodobna okolja.<ref name="tooby">{{cite book|year=2005|title=Conceptual foundations of evolutionary psychology. In D. M. Buss (Ed.), ''The Handbook of Evolutionary Psychology''|pages=5–67|publisher=Wiley & Sons|location=Hoboken, NJ|url=http://www.psych.ucsb.edu/research/cep/papers/bussconceptual05.pdf|format=PDF|author1=Tooby, J|author2=Cosmides, L|access-date=2015-03-28|archive-date=2018-12-17|archive-url=https://web.archive.org/web/20181217062649/https://www.psych.ucsb.edu/research/cep/papers/bussconceptual05.pdf|url-status=dead}}</ref> |
||
Gledano iz drugega zornega kota, lahko terapevt depresijo vidi ne kot biokemijsko bolezen ali motnjo, temveč kot "celotnemu človeštvu dostopen portfolio čustvenih programov, ki jih večinoma aktivira (skoraj vedno pretirano negativno) dojemanje velikega upada v osebni koristnosti , ki je včasih lahko povezano s krivdo, sramom ali občutkom zavrnitve".<ref name="Carey05">{{cite journal |title=Evolution, depression and counselling |journal=Counselling Psychology Quarterly|year=2005 |author=Carey TJ |volume=18|issue=3 |pages=215–22 |url=http://www.ingentaconnect.com/content/routledg/ccpq/2005/00000018/00000003/art00005 |doi=10.1080/09515070500304508}}</ref> Ta portfolio je lahko da prišel do besede v prazgodovini človeštva pri starajočih se lovcih, ki so pri iskanju hrane zaradi upadajočih sposobnosti bili odrinjeni na rob; lahko da še prihaja do izraza pri [[Socialna odtujenost | odtujenih članih]] sodobne družbe. Občutki nekoristnosti, ki se ob takšni marginalizaciji porodijo, bi teoretično morali spodbuditi podporo prijateljev in sorodnikov. Podobno kot pri [[bolečina | fizični bolečini]], ki se je razvila kot zaščita pred dejanji, ki bi lahko povzročila dodatne poškodbe, se je "[[trpljenje | duševna beda]]" lahko da razvila z namenom, preprečiti nepremišljene in slabo prilagojene reakcije na mučne situacije.<ref name="Mashman97">{{cite journal|author=Mashman, RC|title = An evolutionary view of psychic misery|journal = Journal of Social Behaviour & Personality|volume = 12| pages = 979–99 |year=1997|issn=0886-1641}}</ref> |
Gledano iz drugega zornega kota, lahko terapevt depresijo vidi ne kot biokemijsko bolezen ali motnjo, temveč kot "celotnemu človeštvu dostopen portfolio čustvenih programov, ki jih večinoma aktivira (skoraj vedno pretirano negativno) dojemanje velikega upada v osebni koristnosti , ki je včasih lahko povezano s krivdo, sramom ali občutkom zavrnitve".<ref name="Carey05">{{cite journal |title=Evolution, depression and counselling |journal=Counselling Psychology Quarterly|year=2005 |author=Carey TJ |volume=18|issue=3 |pages=215–22 |url=http://www.ingentaconnect.com/content/routledg/ccpq/2005/00000018/00000003/art00005 |doi=10.1080/09515070500304508}}</ref> Ta portfolio je lahko da prišel do besede v prazgodovini človeštva pri starajočih se lovcih, ki so pri iskanju hrane zaradi upadajočih sposobnosti bili odrinjeni na rob; lahko da še prihaja do izraza pri [[Socialna odtujenost | odtujenih članih]] sodobne družbe. Občutki nekoristnosti, ki se ob takšni marginalizaciji porodijo, bi teoretično morali spodbuditi podporo prijateljev in sorodnikov. Podobno kot pri [[bolečina | fizični bolečini]], ki se je razvila kot zaščita pred dejanji, ki bi lahko povzročila dodatne poškodbe, se je "[[trpljenje | duševna beda]]" lahko da razvila z namenom, preprečiti nepremišljene in slabo prilagojene reakcije na mučne situacije.<ref name="Mashman97">{{cite journal|author=Mashman, RC|title = An evolutionary view of psychic misery|journal = Journal of Social Behaviour & Personality|volume = 12| pages = 979–99 |year=1997|issn=0886-1641}}</ref> |
||
===Raba mamil in alkohola === |
===Raba mamil in alkohola === |
||
Zelo visoke ravni zlorabe snovi, ki zasvajajo |
Zelo visoke ravni zlorabe snovi, ki zasvajajo, še posebej [[Alkohol|alkohola]], [[Pomirjevalo|pomirjeval]] in [[Kanabis|marihuane]], je najti v psihiatričnem prebivalstvu. Depresije in druge težave z duševnim zdravjem lahko povzroča tudi snov, ki se jemlje; diferencialna ali [[dvojna diagnoza]] o tem, ali obstaja povezava ali soodvisnost med duševno bolehnostjo in snovjo, je pomemben del psihiatrične ocene.<ref name="pmid20141784">{{cite journal | author = Cottencin O | title = [Severe depression and addictions] | language = fr | journal = Encephale | volume = 35 Suppl 7 | issue = | pages = S264–8 | date = December 2009 | pmid = 20141784 | doi = 10.1016/S0013-7006(09)73483-9 | url = }}</ref> Po DSM-IV diagnoze razpoloženjske motnje ni mogoče postaviti, če je verjetni vzrok "neposredno fiziološko učinkovanje kake snovi"; če sindrom, ki spominja na hudo depresijo, verjetno neposredna posledica zlorabe snovi ali neželenih učinkov zdravil, gre za tako imenovano ", razpoloženjsko motnjo pod vplivom snovi". [[Alkoholizem]] ali prekomerno uživanje alkohola močno zveča tveganje za pojav hude depresije.<ref>{{cite journal | author1 = Falk DE |author2=Yi HY |author3=Hilton ME | title = Age of onset and temporal sequencing of lifetime DSM-IV alcohol use disorders relative to comorbid mood and anxiety disorders | journal = Drug Alcohol Depend | volume = 94 | issue = 1–3 | pages = 234–45 | year = 2008 | pmid = 18215474 | pmc = 2386955 | doi = 10.1016/j.drugalcdep.2007.11.022 }}</ref> <ref name="pmid21382111"/> Tako kot [[etanol | alkohol]] delujejo [[benzodiazepin]]i depresivno na [[osrednje živčevje]]; ta skupina zdravil se pogosto uporablja za zdravljenje [[nespečnost]]i, [[anksioznost|anksioznosti]] in [[mišični krči|mišičnih krčev]]. Podobno kot alkohol tudi benzodiazepini povečujejo tveganje za razvoj hude depresije. To povečano tveganje za depresijo je lahko da delno posledica škodljivih ali strupenih učinkov, ki jih imajo pomirjevala oz. uspavala, kot je alkohol, na [[nevrokemija|nevrokemijo]],<ref name="pmid21382111">{{cite journal | author1 = Boden JM|author2= Fergusson DM | title = Alcohol and depression | journal = Addiction | volume = 106 | issue = 5 | pages = 906–14 | date = May 2011 | pmid = 21382111 | doi = 10.1111/j.1360-0443.2010.03351.x | url =https://archive.org/details/sim_british-journal-of-addiction_2011-05_106_5/page/906}}</ref> na primer na zni#anje ravni serotonina in noradrenalina,<ref name=ashman /> ali aktiviranje imunsko posredovanih vnetnih poti v možganih.<ref name="pmid21193024">{{cite journal | author1 = Kelley KW|author2= Dantzer R | title = Alcoholism and inflammation: neuroimmunology of behavioral and mood disorders | journal = Brain Behav. Immun. | volume = 25 Suppl 1 | issue = | pages = S13–20 | date = June 2011 | pmid = 21193024 | doi = 10.1016/j.bbi.2010.12.013 | url = }}</ref> Kronična uporaba benzodiazepinov lahko depresijo tudi povzroči ali poslabša,<ref>{{cite book|last=Semple|first=David|author2=Roger Smyth |author3=Jonathan Burns |author4=Rajan Darjee |author5=Andrew McIntosh |title=Oxford Handbook of Psychiatry|url=https://archive.org/details/oxfordhandbookof0000unse_o1u9|origyear=2005|year=2007|publisher=Oxford University Press|location=United Kingdom|isbn=0-19-852783-7|page=[https://archive.org/details/oxfordhandbookof0000unse_o1u9/page/540 540]|chapter=13}}</ref> ali pa pride do depresije v okviru dolgotrajnega [[Odtegnitveni sindrom|odtegnitvenega sindroma]].<ref>{{cite book |last1=Collier |first1=Judith |last2=Longmore |first2=Murray |editor1-first=Peter |editor1-last=Scally |title=Oxford Handbook of Clinical Specialties |url=https://archive.org/details/oxfordhandbookof0000coll_u8b0 |edition=6 |year=2003 |publisher=Oxford University Press |isbn=978-0-19-852518-9 |page=[https://archive.org/details/oxfordhandbookof0000coll_u8b0/page/366 366] |chapter=4}}</ref> <ref>{{Cite book | last1 = Janicak | first1 = Philip G. | last2 = Marder | first2 = Stephen R. | last3 = Pavuluri | first3 = Mani N. | title = Principles and practice of psychopharmacotherap | url = http://books.google.co.uk/books?id=_ePK9wwcQUMC&pg=PA507 | year = 2011 | publisher = Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams Wilkins | location = Philadelphia | isbn = 978-1-60547-565-3 | pages = 507–508 }}</ref> Približno četrtina ljudi, ki okrevajo po [[alkoholizem|alkoholizmu]], doživlja anksioznost in depresijo, ki lahko traja tudi do 2 leti.<ref>{{Cite book | last1 = Johnson | first1 = Bankole A. | title = Addiction medicine : science and practic | url = http://books.google.co.uk/books?id=zvbr4Zn9S9MC&pg=PA342 | year = 2011 | publisher = Springer | location = New York | isbn = 978-1-4419-0337-2 | pages = 301–303 }}</ref> Tudi zloraba [[metamfetamin]]a je pogosto povezana z depresijo.<ref name="pmid20659059">{{cite journal | author1 = Marshall BD|author2= Werb D | title = Health outcomes associated with methamphetamine use among young people: a systematic review | journal = Addiction | volume = 105 | issue = 6 | pages = 991–1002 | date = June 2010 | pmid = 20659059 | doi = 10.1111/j.1360-0443.2010.02932.x | url =https://archive.org/details/sim_british-journal-of-addiction_2010-06_105_6/page/991}}</ref> |
||
==Diagnoza== |
==Diagnoza== |
||
Vrstica 111: | Vrstica 111: | ||
{{further2|[[Skala za resnost depresije]]}} |
{{further2|[[Skala za resnost depresije]]}} |
||
Diagnostično oceno lahko postavlja ustrezno usposobljen [[Družinska medicina|splošni zdravnik]], [[psihiater]] ali [[psiholog]],<ref name="NIMHPub" /> ki [[psihiatrična zgodovina | protokolira]] trenutne okoliščine osebe, osebno zgodovino, trenutne znake bolezni in družinsko zgodovino. Širok klinični cilj je formulirati pomembne biološke, psihološke in socialne dejavnike, ki lahko vplivajo na posameznikovo razpoloženje. Ocenjevalec se lahko v pogovoru tudi loti vprašanja, kako prizadeta oseba trenutno uravnava svoje razpoloženje (zdravo ali prizadeto), recimo z alkoholom in drogami. Ocena vključuje tudi [[pregled duševnega stanja]], to je oceno trenutnega razpoloženja osebe in vsebine njenih misli, zlasti prisotnost tem, kot so brezup ali pesimizem, [[samopoškodovanje]] ali samomor, in pa odsotnost pozitivnih misli in načrtov.<ref name="NIMHPub" /> Strokovne službe za duševno zdravje so redke na podeželju, in tako je diagnoza in upravljanja v veliki meri prepuščena [[primarna nega | primarni oskrbi]] s strani zdravnikov.<ref>{{cite journal | author = Kaufmann IM | title = Rural psychiatric services. A collaborative model | journal = Canadian Family Physician | volume = 39 | pages = 1957–61 | date = 1 September 1993 | pmid = 8219844 | pmc = 2379905 }}</ref> Ta problem je še bolj izrazit v državah v razvoju.<ref>{{cite web |url=http://news.bbc.co.uk/1/hi/health/492941.stm |title=Call for action over Third World depression |accessdate=11 October 2008|date=1 November 1999 |work=BBC News (Health) |publisher=British Broadcasting Corporation (BBC)}}</ref> Pregled duševnega zdravja lahko vključuje uporabo ocenjevalne lestvice kot je na primer [[Hamiltonova lestvica za depresijo]]<ref>{{cite journal | |
Diagnostično oceno lahko postavlja ustrezno usposobljen [[Družinska medicina|splošni zdravnik]], [[psihiater]] ali [[psiholog]],<ref name="NIMHPub" /> ki [[psihiatrična zgodovina | protokolira]] trenutne okoliščine osebe, osebno zgodovino, trenutne znake bolezni in družinsko zgodovino. Širok klinični cilj je formulirati pomembne biološke, psihološke in socialne dejavnike, ki lahko vplivajo na posameznikovo razpoloženje. Ocenjevalec se lahko v pogovoru tudi loti vprašanja, kako prizadeta oseba trenutno uravnava svoje razpoloženje (zdravo ali prizadeto), recimo z alkoholom in drogami. Ocena vključuje tudi [[pregled duševnega stanja]], to je oceno trenutnega razpoloženja osebe in vsebine njenih misli, zlasti prisotnost tem, kot so brezup ali pesimizem, [[samopoškodovanje]] ali samomor, in pa odsotnost pozitivnih misli in načrtov.<ref name="NIMHPub" /> Strokovne službe za duševno zdravje so redke na podeželju, in tako je diagnoza in upravljanja v veliki meri prepuščena [[primarna nega | primarni oskrbi]] s strani zdravnikov.<ref>{{cite journal | author = Kaufmann IM | title = Rural psychiatric services. A collaborative model | journal = Canadian Family Physician | volume = 39 | pages = 1957–61 | date = 1 September 1993 | pmid = 8219844 | pmc = 2379905 }}</ref> Ta problem je še bolj izrazit v državah v razvoju.<ref>{{cite web |url=http://news.bbc.co.uk/1/hi/health/492941.stm |title=Call for action over Third World depression |accessdate=11 October 2008|date=1 November 1999 |work=BBC News (Health) |publisher=British Broadcasting Corporation (BBC)}}</ref> Pregled duševnega zdravja lahko vključuje uporabo ocenjevalne lestvice kot je na primer [[Hamiltonova lestvica za depresijo]]<ref>{{cite journal | author1 = Zimmerman M |author2=Chelminski I |author3=Posternak M | title = A Review of Studies of the Hamilton Depression Rating Scale in Healthy Controls: Implications for the Definition of Remission in Treatment Studies Of Depression | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-nervous-and-mental-disease_2004-09_192_9/page/595 | journal = J Nerv Ment Dis | volume = 192 | issue = 9 | pages = 595–601 | date = September 2004 | pmid = 15348975 | doi = 10.1097/01.nmd.0000138226.22761.39 }}</ref> ali [[Beckov inventar depresije]].<ref>{{cite journal | author1 = McPherson A|author2= Martin CR | title = A Narrative Review of the Beck Depression Inventory (BDI) and Implications for its Use in an Alcohol-Dependent Population | journal = J Psychiatr Ment Health Nurs | volume = 17 | issue = 1 | pages = 19–30 | date = February 2010 | pmid = 20100303 | doi = 10.1111/j.1365-2850.2009.01469.x }}</ref> Ocena samo na osnovi ocenjevalne lestvice po mnenju DSM in ICD za diagnozo depresije ne zadostuje nudi pa sliko resnosti simptomov za časovno obdobje, tako da je treba osebo z rezultati nad dano mejo temeljiteje oceniti za depresivno motnjo diagnoze.<ref name="pmid12358212"/> V ta namen je na voljo več lestvic.<ref name="pmid12358212">{{cite journal | author1 = Sharp LK|author2= Lipsky MS | title = Screening for depression across the lifespan: a review of measures for use in primary care settings | journal = American Family Physician | volume = 66 | issue = 6 | pages = 1001–8 | year = 2002 | pmid = 12358212 }}</ref> [[Presejanje (zdravstvo) | Presejalni]] programi naj bi, kot trdijo njihovi zagovorniki, izboljšali odkrivanje depresije, vendar dokazano ne vplivajo na verjetnost odkritja, uspešnost zdravljenja in njegov končni rezultat.<ref>{{cite journal | author1 = Gilbody S |author2=House AO |author3=Sheldon TA | title = Screening and case finding instruments for depression | journal = Cochrane Database of Systematic Reviews | issue = 4 | pages = CD002792 | year = 2005 | pmid = 16235301 | doi = 10.1002/14651858.CD002792.pub2 | url = http://www.cochrane.org/reviews/en/ab002792.html }}</ref> |
||
Zdravniki v osnovnem zdravstvenem varstvu in drugi zdravniki, ki niso specialisti v psihiatriji, imajo težave pri diagnosticiranju depresije, deloma zato, ker so usposobljeni za prepoznavanje in zdravljenje telesnih bolezenskih znakov, depresija pa lahko povzroči nešteto fizične (psihosomatske) simptome. Ne-psihiatri spregledajo dve tretjini primerov in nepotrebno zdravijo bolezni, ki jih prizadeti nimajo.<ref name="pmid17968628">{{cite journal | |
Zdravniki v osnovnem zdravstvenem varstvu in drugi zdravniki, ki niso specialisti v psihiatriji, imajo težave pri diagnosticiranju depresije, deloma zato, ker so usposobljeni za prepoznavanje in zdravljenje telesnih bolezenskih znakov, depresija pa lahko povzroči nešteto fizične (psihosomatske) simptome. Ne-psihiatri spregledajo dve tretjini primerov in nepotrebno zdravijo bolezni, ki jih prizadeti nimajo.<ref name="pmid17968628">{{cite journal | author1 = Cepoiu M |author2=McCusker J |author3=Cole MG |author4=Sewitch M |author5=Belzile E |author6=Ciampi A | title = Recognition of depression by non-psychiatric physicians—a systematic literature review and meta-analysis | journal = J Gen Intern Med | volume = 23 | issue = 1 | pages = 25–36 | year = 2008 | pmid = 17968628 | pmc = 2173927 | doi = 10.1007/s11606-007-0428-5 }}</ref><ref name="lancet">{{cite journal |author1=Dale J |author2=Sorour E |author3=Milner G |year=2008 |title=Do psychiatrists perform appropriate physical investigations for their patients? A review of current practices in a general psychiatric inpatient and outpatient setting |url=https://archive.org/details/sim_journal-of-mental-health_2008-06_17_3/page/293 |journal=Journal of Mental Health |volume=17 |issue=3 |pages=293–98|doi=10.1080/09638230701498325}}</ref> |
||
Preden diagnosticira hujšo depresivno motnjo, zdravnik načeloma opravi zdravniški pregled in izbiro preiskav. da izključi druge vzroke za simptome. To so testi krvi, med drugim za [[ščitnico spodbujajoči hormon | TSH]] in [[tiroksin]], da se izključi [[hipotiroidizem]]; za [[Krvni testi # Biokemijska analiza | osnovne elektrolite]] in [[kalcij]] v serumu, da se izključijo [[presnovna motnja | presnovne motnje]]; in za [[Celotna krvna slika | celotno krvno sliko]], vključno z meritvijo [[sedimentacija eritrocitov | sedimentacije eritrocitov (ESR)]], da se izključi [[sistemska okužba]] ali kronična bolezen.<ref name="lancet" /> Pogosto se izključujejo tudi neželene čustvene reakcije na zdravila ali zloraba alkohola. Lahko se tudi ugotovi raven [[Testosteron]]a, ker je [[hipogonadizem]] lahko vzrok za depresijo pri moških.<ref>{{cite journal | |
Preden diagnosticira hujšo depresivno motnjo, zdravnik načeloma opravi zdravniški pregled in izbiro preiskav. da izključi druge vzroke za simptome. To so testi krvi, med drugim za [[ščitnico spodbujajoči hormon | TSH]] in [[tiroksin]], da se izključi [[hipotiroidizem]]; za [[Krvni testi # Biokemijska analiza | osnovne elektrolite]] in [[kalcij]] v serumu, da se izključijo [[presnovna motnja | presnovne motnje]]; in za [[Celotna krvna slika | celotno krvno sliko]], vključno z meritvijo [[sedimentacija eritrocitov | sedimentacije eritrocitov (ESR)]], da se izključi [[sistemska okužba]] ali kronična bolezen.<ref name="lancet" /> Pogosto se izključujejo tudi neželene čustvene reakcije na zdravila ali zloraba alkohola. Lahko se tudi ugotovi raven [[Testosteron]]a, ker je [[hipogonadizem]] lahko vzrok za depresijo pri moških.<ref>{{cite journal | author1 = Orengo CA |author2=Fullerton G |author3=Tan R | title = Male depression: A review of gender concerns and testosterone therapy | journal = Geriatrics | volume = 59 | issue = 10 | pages = 24–30 | year = 2004 | pmid = 15508552 }}</ref> |
||
Subjektivne kognitivne težave se pojavljajo pri starejših depresivnih ljudi, lahko pa so tudi znak za začetek [[demenca | dementnih motenj]], kot je na primer [[Alzheimerjeva bolezen]].<ref name="pmid17047326">{{cite journal | |
Subjektivne kognitivne težave se pojavljajo pri starejših depresivnih ljudi, lahko pa so tudi znak za začetek [[demenca | dementnih motenj]], kot je na primer [[Alzheimerjeva bolezen]].<ref name="pmid17047326">{{cite journal | author1 = Reid LM|author2= Maclullich AM | title = Subjective memory complaints and cognitive impairment in older people | journal = Dementia and geriatric cognitive disorders | volume = 22 | issue = 5–6 | pages = 471–85 | year = 2006 | pmid = 17047326 | doi = 10.1159/000096295 }}</ref> <ref name="pmid9720486">{{cite journal | author = Katz IR | title = Diagnosis and treatment of depression in patients with Alzheimer's disease and other dementias | journal = The Journal of clinical psychiatry | volume = 59 Suppl 9 | pages = 38–44 | year = 1998 | pmid = 9720486 }}</ref> [[Nevropsihološka presoja | Kognitivno testiranje]] in slikanje možganov lahko pomagata razločiti depresijo od demence.<ref name="pmid18004006">{{cite journal | author1 = Wright SL|author2= Persad C | title = Distinguishing between depression and dementia in older persons: Neuropsychological and neuropathological correlates | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-geriatric-psychiatry-and-neurology_2007-12_20_4/page/189| journal = Journal of geriatric psychiatry and neurology | volume = 20 | issue = 4 | pages = 189–98 | year = 2007 | pmid = 18004006 | doi = 10.1177/0891988707308801 }}</ref> [[Računalniška tomografija]] lahbko izključi možgansko patologijo možganov pri osebah, ki kažejo psihotične, hitro nastopajoče ali sicer neobičajne simptome.<ref>{{Harvnb |Sadock|2002| p=108}}</ref> Na splošno velja, da se preiskav ob poznejših epizodah ne ponavlja, razen če za to obstaja medicinska indikacija. |
||
Biološki testi, ki bi potrdili resno depresijo, ne obstajajo.<ref>{{Harvnb |Sadock|2002| p=260}}</ref> Namen raziskav, v katerih se je iskalo biološke označevalce depresije, je bil, zagotoviti objektivne diagnostične metode. Obstaja več možnih biomarkerjev, med drugim iz možganov izveden nevrotrofičen faktor (BNDF - Brain-Derived Neutrophic Factor) in razne funkcionalne metode MRI. Ena od študij je razvila model za drevo odločanja, ki temelji na seriji posnetkov fMRI, narejenih med različnimi dejavnostmi. V skupini testiranih so avtorji te študije uspeli doseči občutljivost 80% in specifičnost 87%, kar ustreza negativni napovedni vrednosti 98% in pozitivni napovedni vrednosti 32% (pozitivno in negativno razmerje verjetij sta bila 6,15 oziroma 0,23). Preden pa se ti testi začnejo uporabljati v kliniki, bo potrebno še veliko več raziskav.<ref name="pmid21135315">{{cite journal | |
Biološki testi, ki bi potrdili resno depresijo, ne obstajajo.<ref>{{Harvnb |Sadock|2002| p=260}}</ref> Namen raziskav, v katerih se je iskalo biološke označevalce depresije, je bil, zagotoviti objektivne diagnostične metode. Obstaja več možnih biomarkerjev, med drugim iz možganov izveden nevrotrofičen faktor (BNDF - Brain-Derived Neutrophic Factor) in razne funkcionalne metode MRI. Ena od študij je razvila model za drevo odločanja, ki temelji na seriji posnetkov fMRI, narejenih med različnimi dejavnostmi. V skupini testiranih so avtorji te študije uspeli doseči občutljivost 80% in specifičnost 87%, kar ustreza negativni napovedni vrednosti 98% in pozitivni napovedni vrednosti 32% (pozitivno in negativno razmerje verjetij sta bila 6,15 oziroma 0,23). Preden pa se ti testi začnejo uporabljati v kliniki, bo potrebno še veliko več raziskav.<ref name="pmid21135315">{{cite journal | author1 = Hahn T |author2=Marquand AF |author3=Ehlis AC |author4=Dresler T |author5=Kittel-Schneider S |author6=Jarczok TA |author7=Lesch KP |author8=Jakob PM |author9=Mourao-Miranda J |author10=Brammer MJ |author11=Fallgatter AJ | title = Integrating Neurobiological Markers of Depression | journal = Arch. Gen. Psychiatry | volume = 68 | issue = 4 | pages = 361–368 | date = December 2010 | pmid = 21135315 | doi = 10.1001/archgenpsychiatry.2010.178 | url = http://archpsyc.ama-assn.org/cgi/pmidlookup?view=long&pmid=21135315 | accessdate = 1 April 2011 }}</ref> |
||
===Kriteriji DSM-IV-TR in ICD-10=== |
===Kriteriji DSM-IV-TR in ICD-10=== |
||
Vrstica 133: | Vrstica 133: | ||
Za hudo depresivno epizodo je značilno močno depresivno razpoloženje, ki traja vsaj dva tedna.<ref name=APA349/> Epizode so lahko da izolirane ali pa se ponavljajo, kategorizirajo se kot blage (nekaj simptomov, ki presegajo minimalnih kriterijev), zmerne ali hude (odvisno od njih vpliva na socialno ali poklicno delovanje). Epizoda s psihotičnimi značilnostmi, pogosto imenovana '' [[psihotične depresija]] '' - sama po sebi velja za hud primer. Če je bolnik doživel epizodo [[manija|manije]] ali [[hipomanija | izrazito dobrega razpoloženja]], je diagnoza [[bipolarna motnja]].<ref name=autogenerated2>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=372}}</ref> Depresijo brez manije včasih imenujejo ''enopolna'', saj razpoloženje ostaja v enem in istem čustvenem stanju ali "polu".<ref>{{Harvnb |Parker|1996| p=173}}</ref> |
Za hudo depresivno epizodo je značilno močno depresivno razpoloženje, ki traja vsaj dva tedna.<ref name=APA349/> Epizode so lahko da izolirane ali pa se ponavljajo, kategorizirajo se kot blage (nekaj simptomov, ki presegajo minimalnih kriterijev), zmerne ali hude (odvisno od njih vpliva na socialno ali poklicno delovanje). Epizoda s psihotičnimi značilnostmi, pogosto imenovana '' [[psihotične depresija]] '' - sama po sebi velja za hud primer. Če je bolnik doživel epizodo [[manija|manije]] ali [[hipomanija | izrazito dobrega razpoloženja]], je diagnoza [[bipolarna motnja]].<ref name=autogenerated2>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=372}}</ref> Depresijo brez manije včasih imenujejo ''enopolna'', saj razpoloženje ostaja v enem in istem čustvenem stanju ali "polu".<ref>{{Harvnb |Parker|1996| p=173}}</ref> |
||
DSM-IV-TR izključuje primere, ko so simptomi posledica izgube ljubljene osebe, četudi je mogoče, da se običajna žalost razvije v depresivno epizodo, če razpoloženje ne odneha in če pojavijo znaki, i so značilni za resne depresivne epizode.<ref name=APA352>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=352}}</ref> Merila so kritizirali, ker ne upoštevajo vseh drugih vidikov osebnega in družbenega konteksta, v katerem se depresija lahko pojavi.<ref name="Wakefield07">{{cite journal | |
DSM-IV-TR izključuje primere, ko so simptomi posledica izgube ljubljene osebe, četudi je mogoče, da se običajna žalost razvije v depresivno epizodo, če razpoloženje ne odneha in če pojavijo znaki, i so značilni za resne depresivne epizode.<ref name=APA352>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=352}}</ref> Merila so kritizirali, ker ne upoštevajo vseh drugih vidikov osebnega in družbenega konteksta, v katerem se depresija lahko pojavi.<ref name="Wakefield07">{{cite journal | author1 = Wakefield JC |author2=Schmitz MF |author3=First MB |author4=Horwitz AV | title = Extending the bereavement exclusion for major depression to other losses: Evidence from the National Comorbidity Survey | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 64 | issue = 4 | pages = 433–40 | year = 2007 | pmid = 17404120 | doi = 10.1001/archpsyc.64.4.433 | url = http://archpsyc.ama-assn.org/cgi/content/full/64/4/433}}</ref> Poleg tega so nekatere študije odkrile le malo empirične podpore za razmejitvene kriterije DSM-IV in s tem nakazale, da gre za diagnostične konvencije, ki zamegljujejo zvezen razpon depresivnih simptomov z različno težo in trajanjem:<ref name="Kendler98">{{cite journal | author1 = Kendler KS|author2= Gardner CO | title = Boundaries of major depression: An evaluation of DSM-IV criteria | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 155 | issue = 2 | pages = 172–77 | date = 1 February 1998 | pmid = 9464194 | url = http://ajp.psychiatryonline.org/cgi/content/full/155/2/172 }}</ref> Izključena je pri tem vrsta sorodnih diagnoz, kot na primer |
||
* [[distiamija]], pri kateri gre za kronično razpoloženjsko motnjo, vendar blažje oblike;<ref name="harvnb">{{Harvnb |Sadock|2002| p=552}}</ref> |
* [[distiamija]], pri kateri gre za kronično razpoloženjsko motnjo, vendar blažje oblike;<ref name="harvnb">{{Harvnb |Sadock|2002| p=552}}</ref> |
||
* [[ponavljajoča se kratkotrajna depresija]] v obliki krajših depresivnih epizod;<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=778}}</ref> <ref>{{cite journal | |
* [[ponavljajoča se kratkotrajna depresija]] v obliki krajših depresivnih epizod;<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=778}}</ref> <ref>{{cite journal | author1 = Carta MG |author2=Altamura AC |author3=Hardoy MC |author4=Pinna F |author5=Medda S |author6=Dell'Osso L |author7=Carpiniello B |author8=Angst J | title = Is recurrent brief depression an expression of mood spectrum disorders in young people? | journal = European Archives of Psychiatry and Clinical Neuroscience | volume = 253 | issue = 3 | pages = 149–53 | year = 2003 | pmid = 12904979 | doi = 10.1007/s00406-003-0418-5 }}</ref> |
||
* [[manjša depresivna motnja]], pri kateri so prisotni le nekateri simptomi hude depresije;<ref>{{cite journal | |
* [[manjša depresivna motnja]], pri kateri so prisotni le nekateri simptomi hude depresije;<ref>{{cite journal | author1= Rapaport MH |author2=Judd LL |author3=Schettler PJ |author4=Yonkers KA |author5=Thase ME |author6=Kupfer DJ |author7=Frank E |author8=Plewes JM |author9=Tollefson GD |author10=Rush AJ | title = A descriptive analysis of minor depression | url= https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2002-04_159_4/page/637 | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 159 | issue = 4 | pages = 637–43 | year = 2002 | pmid = 11925303 | doi = 10.1176/appi.ajp.159.4.637 }}</ref> in [[prilagoditvena motnja |<nowiki/>]] |
||
* [[prilagoditvena motnja |prilagoditvena motnja z depresivnim razpoloženjem]], ki označuje potrtost zaradi psihološkega odziva na ugotovljiv dogodek ali [[Stres (biološki) | vzrok za stres]].<ref name="psychiatric355">{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=355}}</ref> |
* [[prilagoditvena motnja |prilagoditvena motnja z depresivnim razpoloženjem]], ki označuje potrtost zaradi psihološkega odziva na ugotovljiv dogodek ali [[Stres (biološki) | vzrok za stres]].<ref name="psychiatric355">{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=355}}</ref> |
||
Vrstica 145: | Vrstica 145: | ||
* '''[[Atipična depresija]]''' se kaže kot razpoloženjska odzivnost (paradoksalna anhedonija) in pozitivnost, občuten [[porast teže]] ali povečan apetit (jed kot tolažilo), pretirano spanje ali zaspanost ([[hipersomnija]]), občutek težkih udov, znan kot svinčena paraliza in pa občutna socialna omejenost ki je posledica preobčutljivosti na zaznano [[družbena nesprejemljivost | medosebno zavračanje]].<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a|pp=421–22}}</ref> |
* '''[[Atipična depresija]]''' se kaže kot razpoloženjska odzivnost (paradoksalna anhedonija) in pozitivnost, občuten [[porast teže]] ali povečan apetit (jed kot tolažilo), pretirano spanje ali zaspanost ([[hipersomnija]]), občutek težkih udov, znan kot svinčena paraliza in pa občutna socialna omejenost ki je posledica preobčutljivosti na zaznano [[družbena nesprejemljivost | medosebno zavračanje]].<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a|pp=421–22}}</ref> |
||
* '''[[Katatonija | Katatonična]] depresija''' je redka in huda oblika depresije z motoričnimi motnjami in drugimi simptomi. Oseba je nema in skoraj omrtvela, ostaja bodisi nepomična ali pa se nesmotrno ali celo bizarno giblje. Katatonični simptomi se pojavljajo tudi pri [[shizofrenija|shizofreniji]] ali v maničnih epizodah, vzrok jim je lahko [[nevroleptični maligni sindrom]].<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| pp=417–18}}</ref> |
* '''[[Katatonija | Katatonična]] depresija''' je redka in huda oblika depresije z motoričnimi motnjami in drugimi simptomi. Oseba je nema in skoraj omrtvela, ostaja bodisi nepomična ali pa se nesmotrno ali celo bizarno giblje. Katatonični simptomi se pojavljajo tudi pri [[shizofrenija|shizofreniji]] ali v maničnih epizodah, vzrok jim je lahko [[nevroleptični maligni sindrom]].<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| pp=417–18}}</ref> |
||
* '''[[Poporodna depresija]]''' ali '''duševne in vedenjske motnje, povezane z [[Wikislovar: puerperium| poporodnim obdobjem]], ki niso razvrščene drugam''',<ref name="ICD-10"/> se tiče močne, trajajoče depresije pri ženskah po porodu, motnje, ki včasih prizadeto osebo onesposobi. Poporodna depresija se pojavlja pri 10-15% novih porodnic. Za diagnozo poporodne depresije je po DSM-IV pogoj, da se znaki pojavijo do enega mesca po porodu. Poporodna depresija naj bi trajala tudi do tri mesece.<ref>{{cite web | |
* '''[[Poporodna depresija]]''' ali '''duševne in vedenjske motnje, povezane z [[Wikislovar: puerperium| poporodnim obdobjem]], ki niso razvrščene drugam''',<ref name="ICD-10"/> se tiče močne, trajajoče depresije pri ženskah po porodu, motnje, ki včasih prizadeto osebo onesposobi. Poporodna depresija se pojavlja pri 10-15% novih porodnic. Za diagnozo poporodne depresije je po DSM-IV pogoj, da se znaki pojavijo do enega mesca po porodu. Poporodna depresija naj bi trajala tudi do tri mesece.<ref>{{cite web |author1=Nonacs |author2=Ruta M |url=http://www.emedicine.com/med/topic3408.htm |publisher=eMedicine |title=Postpartum depression|date=4 December 2007|accessdate=30 October 2008}}</ref> |
||
* '''[[Sezonska čujstvena motnja|Sezonska čustvena motnja]]''' (SAD - Seasonal affective disorder) je oblika depresije, pri kateri se depresivne epizode pojavijo jeseni ali pozimi, in spomladi izginejo. Diagnoza zahteva, da pride do najmanj dveh epizod v hladnejših mesecih, v drugih letnih časih pa ne, in to tekom dveh let ali več.<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=425}}</ref> |
* '''[[Sezonska čujstvena motnja|Sezonska čustvena motnja]]''' (SAD - Seasonal affective disorder) je oblika depresije, pri kateri se depresivne epizode pojavijo jeseni ali pozimi, in spomladi izginejo. Diagnoza zahteva, da pride do najmanj dveh epizod v hladnejših mesecih, v drugih letnih časih pa ne, in to tekom dveh let ali več.<ref>{{Harvnb |American Psychiatric Association|2000a| p=425}}</ref> |
||
Vrstica 151: | Vrstica 151: | ||
{{Main|Depresija (diferencialne diagnoze)}} |
{{Main|Depresija (diferencialne diagnoze)}} |
||
Pri odločitvi za veliko depresivno motnjo, kot najverjetnejšo diagnozo je treba upoštevati tudi druge možnosti, med drugim distimijo, prilagoditveno motnjo z depresivnim razpoloženjem ali pa bipolarno motnjo. [[Distimija]] je kronična razpoloženjska motnja blažje oblike, pri kateri prizadeta oseba doživlja skoraj dnevno potrtost, in to vsaj dve leti dolgo. Simptomi niso tako hudi kot so pri resni depresiji, čeprav so ljudje z distimijo nagnjeni k drugotnim epizodam težke depresije (včasih jo imenujejo ''dvojna depresija'').<ref name="harvnb"/> [[Prilagoditvena motnja | Prilagoditvena motnja z depresivnim razpoloženjem]] je motnja razpoloženja, do katere prihaja zaradi psihološkega odziva na prepoznaven dogodek ali na povzročitelja stresa, z občutnimi čustvenimi ali vedenjskimi simptomi, ki pa ne izpolnjujejo meril za veliko depresivno epizodo.<ref name="psychiatric355"/> [[Bipolarna motnja]], znana tudi kot ''manično-depresivna motnja'', je stanje, v katerem se depresivne faze izmenjujejo z maničnimi ali [[hipomanija|hipomaničnimi]] obdobji. Čeprav je depresija trenutno kategorizirana kot samostojna motnja, razprava o tem še teče, saj posamezniki z diagnozo hude depresije pogosto doživljajo nekatere znake hipomanije, kar je mogoče razumeti kot znak za to, da gre pri motnjah razpoloženja za kontinuum.<ref>{{cite journal | |
Pri odločitvi za veliko depresivno motnjo, kot najverjetnejšo diagnozo je treba upoštevati tudi druge možnosti, med drugim distimijo, prilagoditveno motnjo z depresivnim razpoloženjem ali pa bipolarno motnjo. [[Distimija]] je kronična razpoloženjska motnja blažje oblike, pri kateri prizadeta oseba doživlja skoraj dnevno potrtost, in to vsaj dve leti dolgo. Simptomi niso tako hudi kot so pri resni depresiji, čeprav so ljudje z distimijo nagnjeni k drugotnim epizodam težke depresije (včasih jo imenujejo ''dvojna depresija'').<ref name="harvnb"/> [[Prilagoditvena motnja | Prilagoditvena motnja z depresivnim razpoloženjem]] je motnja razpoloženja, do katere prihaja zaradi psihološkega odziva na prepoznaven dogodek ali na povzročitelja stresa, z občutnimi čustvenimi ali vedenjskimi simptomi, ki pa ne izpolnjujejo meril za veliko depresivno epizodo.<ref name="psychiatric355"/> [[Bipolarna motnja]], znana tudi kot ''manično-depresivna motnja'', je stanje, v katerem se depresivne faze izmenjujejo z maničnimi ali [[hipomanija|hipomaničnimi]] obdobji. Čeprav je depresija trenutno kategorizirana kot samostojna motnja, razprava o tem še teče, saj posamezniki z diagnozo hude depresije pogosto doživljajo nekatere znake hipomanije, kar je mogoče razumeti kot znak za to, da gre pri motnjah razpoloženja za kontinuum.<ref>{{cite journal | author1 = Akiskal HS|author2= Benazzi F | title = The DSM-IV and ICD-10 categories of recurrent [major] depressive and bipolar II disorders: Evidence that they lie on a dimensional spectrum | journal = Journal of Affective Disorders | volume = 92 | issue = 1 | pages = 45–54 | year = 2006 | pmid = 16488021 | doi = 10.1016/j.jad.2005.12.035 }}</ref> |
||
Preden se odločimo za diagnozo hude depresivne motnje, je treba izločiti druge motnje. Med drugim gre za depresije zaradi telesne bolezni, [[zdravila|zdravil]] in [[zloraba snovi|zlorabe snovi]]. Depresija zaradi telesne bolezni se diagnosticira kot [[motnja razpoloženja]] zaradi splošnega zdravstvenega stanja. Ta pogoj se določa na podlagi zgodovine, laboratorijskih izvidov ali s [[fizični pregled|fizičnim pregledom]]. Če je depresija posledica zlorabe snovi, kot so mamila, zdravila ali izpostavljenost [[toksin]]u, se stanje diagnosticira kot s snovjo inducirana motnja razpoloženja.<ref>{{cite web|url= |
Preden se odločimo za diagnozo hude depresivne motnje, je treba izločiti druge motnje. Med drugim gre za depresije zaradi telesne bolezni, [[zdravila|zdravil]] in [[zloraba snovi|zlorabe snovi]]. Depresija zaradi telesne bolezni se diagnosticira kot [[motnja razpoloženja]] zaradi splošnega zdravstvenega stanja. Ta pogoj se določa na podlagi zgodovine, laboratorijskih izvidov ali s [[fizični pregled|fizičnim pregledom]]. Če je depresija posledica zlorabe snovi, kot so mamila, zdravila ali izpostavljenost [[toksin]]u, se stanje diagnosticira kot s snovjo inducirana motnja razpoloženja.<ref>{{cite web|url=http://www.psychnet-uk.com/dsm_iv/major_depression.htm|title=Major Depressive Episode|work=psychnet-uk.com|accessdate=16 July 2010|archive-date=2008-07-15|archive-url=https://web.archive.org/web/20080715124733/http://www.psychnet-uk.com/dsm_iv/major_depression.htm|url-status=bot: unknown}}</ref> |
||
==Preventiva== |
==Preventiva== |
||
Vedenjski posegi, kot je na primer [[medosebna terapija]] in [[kognitivno-vedenjska terapija]], učinkovito preprečujejo nastop nove depresije.<ref name=Munoz2012>{{cite journal | |
Vedenjski posegi, kot je na primer [[medosebna terapija]] in [[kognitivno-vedenjska terapija]], učinkovito preprečujejo nastop nove depresije.<ref name=Munoz2012>{{cite journal | author1 = Muñoz RF |author2=Beardslee WR |author3=Leykin Y | title = Major depression can be prevented | journal = The American Psychologist | volume = 67 | issue = 4 | pages = 285–95 | date = May–June 2012 | pmid = 22583342 | doi = 10.1037/a0027666 }}</ref> <ref name=Cuijpers2012>{{cite conference|author=Cuijpers, P|title=Prevention and early treatment of mental ill-health|url=http://congres.efpa.eu/downloads/Pim-Cuijpers_Prevention-and-early-treatment-of-mental-ill-health-EFPASep%202012.pdf|place=PSYCHOLOGY FOR HEALTH: Contributions to Policy Making, Brussels|date=20 September 2012|access-date=2015-03-28|archive-date=2013-05-12|archive-url=https://web.archive.org/web/20130512015105/http://congres.efpa.eu/downloads/Pim-Cuijpers_Prevention-and-early-treatment-of-mental-ill-health-EFPASep%202012.pdf|url-status=dead}}</ref> <ref name=Cuijpers2008>{{cite journal | author1= Cuijpers P |author2=van Straten A |author3=Smit F |author4=Mihalopoulos C |author5=Beekman A | title = Preventing the onset of depressive disorders: a meta-analytic review of psychological interventions | url= https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2008-10_165_10/page/1272 | journal = Am J Psychiatry | volume = 165 | issue = 10 | pages = 1272–80 | year = 2008 | pmid = 18765483 | doi = 10.1176/appi.ajp.2008.07091422 }}</ref> Ker so te vrste posegi zgleda najbolj učinkoviti, če so namenjene posameznikom ali majhnim skupinam, naj bi svoje obsežno ciljno občinstvo mogoče najlaže dosegle prek [[Internet]]a.<ref>{{cite journal |author1=Griffiths, K.M. |author2=Farrer, L. |author3=Christensen, H. |year=2010|volume= 192|issue=11| pages=4–11 | title=The efficacy of internet interventions for depression and anxiety disorders: a review of randomised controlled trials|journal=Medical Journal of Australia | url=https://www.mja.com.au/system/files/issues/192_11_070610/gri10844_fm.pdf| accessdate=12 November 2014}}</ref> |
||
Starejša meta analiza pa je bila ugotovila, da so zaščitni programi s komponento, ki krepi sposobnost pacienta, na splošno boljši od vedenjsko usmerjenih programov; analiza je tudi ugotovila, da so za razliko od vedenjskih programov programi za družbeno podporo posebno starejšim nedvomno koristni. Poleg tega so programi, ki so depresijo najbolje preprečili, nudili najmanj osem srečanj dolžine med 60 in 90 minut, v izvedbi kombinacije laičnih in strokovnih delavcev, z raziskovalno zasnovo visoke kakovosti; navajali so [[stopnja odpovedi |stopnjo osipa]] in nudili dobro definiranim posegom.<ref>{{cite web | |
Starejša meta analiza pa je bila ugotovila, da so zaščitni programi s komponento, ki krepi sposobnost pacienta, na splošno boljši od vedenjsko usmerjenih programov; analiza je tudi ugotovila, da so za razliko od vedenjskih programov programi za družbeno podporo posebno starejšim nedvomno koristni. Poleg tega so programi, ki so depresijo najbolje preprečili, nudili najmanj osem srečanj dolžine med 60 in 90 minut, v izvedbi kombinacije laičnih in strokovnih delavcev, z raziskovalno zasnovo visoke kakovosti; navajali so [[stopnja odpovedi |stopnjo osipa]] in nudili dobro definiranim posegom.<ref>{{cite web |author1=Jané-Llopis E |author2=Hosman C |author3=Jenkins R |author4=Anderson P|year=2003 |url=http://bjp.rcpsych.org/cgi/reprint/183/5/384.pdf |title=Predictors of efficacy in depression prevention programmes |work=British Journal of Psychiatry |accessdate=2 April 2009 |format=PDF}}</ref> |
||
Nizozemski sistem za duševno zdravje nudi zaščitne posege, kot je kurz "spopad z depresijo" (CWD - Coping With Depression), namenjen ljudem z depresijo pod ravnjo praga. Za kurz trdijo, da je najuspešnejši psiho-vzgojni poseg za zdravljenje in preprečevanje depresije, tako z vidika prilagodljivosti različnim populacijam kot z vidika doseženih rezultatov; nevarnost za hude depresije zniža za 38% in se po učinkovitosti dobro odreže v primerjavi z drugimi psihoterapijami.<ref name=Munoz2012/> <ref name=Cuijpers2009>{{cite journal | |
Nizozemski sistem za duševno zdravje nudi zaščitne posege, kot je kurz "spopad z depresijo" (CWD - Coping With Depression), namenjen ljudem z depresijo pod ravnjo praga. Za kurz trdijo, da je najuspešnejši psiho-vzgojni poseg za zdravljenje in preprečevanje depresije, tako z vidika prilagodljivosti različnim populacijam kot z vidika doseženih rezultatov; nevarnost za hude depresije zniža za 38% in se po učinkovitosti dobro odreže v primerjavi z drugimi psihoterapijami.<ref name=Munoz2012/> <ref name=Cuijpers2009>{{cite journal | author1 = Cuijpers P |author2=Muñoz RF |author3=Clarke GN |author4=Lewinsohn PM | title = Psychoeducational treatment and prevention of depression: the "Coping with Depression" course thirty years later | url = https://archive.org/details/sim_clinical-psychology-review_2009-07_29_5/page/449 | journal = Clinical Psychology Review | volume = 29 | issue = 5 | pages = 449–458 | year = 2009 | pmid = 19450912 | doi = 10.1016/j.cpr.2009.04.005 }}</ref> Zaščitni koraki lahko vodijo do znižanja v pogostnosti motnje med 22 in 38%.<ref name=Cuijpers2008/> |
||
==Obvladovanje== |
==Obvladovanje== |
||
Vrstica 169: | Vrstica 169: | ||
* Kot druga izbira pri zdravljenju blage depresije, ki po drugih posegih ne poneha |
* Kot druga izbira pri zdravljenju blage depresije, ki po drugih posegih ne poneha |
||
* Kot prva izbira za zdravljenje zmerne ali hude depresije. |
* Kot prva izbira za zdravljenje zmerne ali hude depresije. |
||
Smernice nadalje pripominjajo, da je z antidepresivnim zdravljenjem treba vztrajati vsaj šest mesecev, da se zmanjša tveganje za ponovitev bolezni in da se zdravila SSRI bolje prenašajo kot triciklični antidepresivi.<ref>{{cite web |url=http://www.nice.org.uk/guidance/CG23 |accessdate=20 March 2013 |title=Depression |publisher=National Institute for Health and Care Excellence |date=December 2004 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20081115042517/http://www.nice.org.uk/Guidance/CG23 |archivedate=15 November 2008 | |
Smernice nadalje pripominjajo, da je z antidepresivnim zdravljenjem treba vztrajati vsaj šest mesecev, da se zmanjša tveganje za ponovitev bolezni in da se zdravila SSRI bolje prenašajo kot triciklični antidepresivi.<ref>{{cite web |url=http://www.nice.org.uk/guidance/CG23 |accessdate=20 March 2013 |title=Depression |publisher=National Institute for Health and Care Excellence |date=December 2004 |archiveurl=https://web.archive.org/web/20081115042517/http://www.nice.org.uk/Guidance/CG23 |archivedate=15 November 2008 |url-status=live}}</ref> |
||
[[Ameriško psihiatrično združenje]] je objavilo smernice za zdravljenje, ki priporočajo, da se začetno zdravljenje individualno prilagodi, na podlagi dejavnikov, kot so resnost simptomov, soobstoječe motnje, izkušnje iz predhodnih zdravljenj in želje pacienta. Alternative so lahko farmakoterapija, psihoterapija, elektrokonvulzivna terapija (ECT), transkranialna magnetna stimulacija (TMS) ali svetlobna terapija. Antidepresivi kot začetna izbira za zdravljenje se priporočajo pri osebah z blago, zmerno ali hudo depresijo; predpisati jih je treba vsem bolnikom s hudo depresijo, razen v primeru, da se načrtuje ECT.<ref>{{cite web |url=http://psychiatryonline.org/content.aspx?bookID=28§ionID=1667485 |
[[Ameriško psihiatrično združenje]] je objavilo smernice za zdravljenje, ki priporočajo, da se začetno zdravljenje individualno prilagodi, na podlagi dejavnikov, kot so resnost simptomov, soobstoječe motnje, izkušnje iz predhodnih zdravljenj in želje pacienta. Alternative so lahko farmakoterapija, psihoterapija, elektrokonvulzivna terapija (ECT), transkranialna magnetna stimulacija (TMS) ali svetlobna terapija. Antidepresivi kot začetna izbira za zdravljenje se priporočajo pri osebah z blago, zmerno ali hudo depresijo; predpisati jih je treba vsem bolnikom s hudo depresijo, razen v primeru, da se načrtuje ECT.<ref>{{cite web |url=http://psychiatryonline.org/content.aspx?bookID=28§ionID=1667485 |title=PsychiatryOnline | APA Practice Guidelines | Practice Guideline for the Treatment of Patients With Major Depressive Disorder, Third Edition |format= |work= |accessdate= |archive-date=2014-02-19 |archive-url=https://archive.today/20140219060434/http://psychiatryonline.org/content.aspx?bookID=28§ionID=1667485%23655181#654260 |url-status=dead }}</ref> |
||
Možnosti zdravljenja so veliko bolj omejene v državah v razvoju, kjer je dostop do osebja s področja duševnega zdravja, zdravil in psihoterapije pogosto težek. Razvoj storitev za duševno zdravje je v mnogih državah zelo omejen; za depresijo se misli, da gre - kljub dokazom o nasprotnem - za pojav v razvitem svetu in ne za stanje, ki samo po sebi ogroža življenja.<ref name=Patel04>{{cite journal | |
Možnosti zdravljenja so veliko bolj omejene v državah v razvoju, kjer je dostop do osebja s področja duševnega zdravja, zdravil in psihoterapije pogosto težek. Razvoj storitev za duševno zdravje je v mnogih državah zelo omejen; za depresijo se misli, da gre - kljub dokazom o nasprotnem - za pojav v razvitem svetu in ne za stanje, ki samo po sebi ogroža življenja.<ref name=Patel04>{{cite journal | author1 = Patel V |author2=Araya R |author3=Bolton P | title = Editorial: Treating depression in the developing world | url = https://archive.org/details/sim_tropical-medicine-and-international-health_2004-05_9_5/page/539 | journal = Tropical Medicine & International Health | volume = 9 | issue = 5 | pages = 539–41 | year = 2004 | pmid = 15117296 | doi = 10.1111/j.1365-3156.2004.01243.x}}</ref> Cochraneov pregled iz leta 2014 je ugotovil, da rezultati raziskav ne zadoščajo za jasen odgovor glede razlik v učinkovitosti psihološke proti medicinski terapiji pri otrocih.<ref>{{cite journal | author1 = Cox GR |author2=Callahan P |author3=Churchill R |author4=Hunot V |author5=Merry SN |author6=Parker AG |author7=Hetrick SE | title = Psychological therapies versus antidepressant medication, alone and in combination for depression in children and adolescents. | journal = The Cochrane database of systematic reviews | volume = 11 | pages = CD008324 | date = 30 November 2014 | pmid = 25433518 | doi=10.1002/14651858.CD008324.pub3}}</ref> |
||
===Psihoterapija === |
===Psihoterapija === |
||
[[Psihoterapija]] je lahko namenjena tako posameznikom, kot skupinam ali družinam, izvajajo pa jo strokovnjaki za duševno zdravje, kot so psihoterapevti, [[psihiatri]], [[psihologi]], klinični socialni delavci, svetovalci in ustrezno usposobljeno psihiatrično zdravstveno osebje. Pri kompleksnih in kroničnih oblikah depresije, se lahko kombinira zdravila in psihoterapijo.<ref>{{cite journal | author = Thase ME | title = When are psychotherapy and pharmacotherapy combinations the treatment of choice for major depressive disorder? | journal = Psychiatric Quarterly | volume = 70 | issue = 4 | pages = 333–46 | year = 1999 | pmid = 10587988 | doi = 10.1023/A:1022042316895 }}</ref><ref name=Cordes>{{cite encyclopedia| last1 = Cordes | first1 = J. | title = Encyclopedia of Sciences and Religions | pages = 610 | year = 2013 | doi = 10.1007/978-1-4020-8265-8_301 | chapter = Depression | isbn = 978-1-4020-8264-1 }}</ref> Pregledni članek iz leta 2012 ugotavlja, da je psihoterapija bolje kot nič, vendar pa ne bolje od drugih načinov zdravljenja.<ref name=Khan2012>{{cite journal | |
[[Psihoterapija]] je lahko namenjena tako posameznikom, kot skupinam ali družinam, izvajajo pa jo strokovnjaki za duševno zdravje, kot so psihoterapevti, [[psihiatri]], [[psihologi]], klinični socialni delavci, svetovalci in ustrezno usposobljeno psihiatrično zdravstveno osebje. Pri kompleksnih in kroničnih oblikah depresije, se lahko kombinira zdravila in psihoterapijo.<ref>{{cite journal | author = Thase ME | title = When are psychotherapy and pharmacotherapy combinations the treatment of choice for major depressive disorder? | url = https://archive.org/details/sim_psychiatric-quarterly_winter-1999_70_4/page/333 | journal = Psychiatric Quarterly | volume = 70 | issue = 4 | pages = 333–46 | year = 1999 | pmid = 10587988 | doi = 10.1023/A:1022042316895 }}</ref><ref name=Cordes>{{cite encyclopedia| last1 = Cordes | first1 = J. | title = Encyclopedia of Sciences and Religions | pages = 610 | year = 2013 | doi = 10.1007/978-1-4020-8265-8_301 | chapter = Depression | isbn = 978-1-4020-8264-1 }}</ref> [[Pregledni članek]] iz leta 2012 ugotavlja, da je psihoterapija bolje kot nič, vendar pa ne bolje od drugih načinov zdravljenja.<ref name=Khan2012>{{cite journal | author1= Khan A |author2=Faucett J |author3=Lichtenberg P |author4=Kirsch I |author5=Brown WA | title = A Systematic Review of Comparative Efficacy of Treatments and Controls for Depression | journal = PLOS ONE | volume = 7 | issue = 7 | pages = e41778 | date = 30. julij 2012 | pmid = 22860015 | pmc = 3408478 | doi = 10.1371/journal.pone.0041778 | url = http://www.plosone.org/article/info:doi/10.1371/journal.pone.0041778#abstract0 }}</ref> |
||
[[Kognitivna vedenjska terapija]] (Cognitive behavioral therapy - CBT), ima na osnovi raziskav največ dokazov za zdravljenje depresije pri otrocih in mladostnikih; CBT in medosebna psihoterapija (IPT) sta za adolescentne depresije najprimernejši metodi.<ref name=abct>[https://web.archive.org/web/20110726055131/http://www.abct.org/sccap/?m=sPublic&fa=pub_Depression Childhood Depression]. abct.org. Last updated: 30. julij 2010</ref> Osebe, mlajše od 18 let, pravi [[Nacionalni inštitut za zdravje in klinično odličnost]], naj se zdravijo z zdravili samo v povezavi s psihološko terapijo, kot so [[kognitivna vedenjska terapija |CBT]], [[medosebna psihoterapija | medosebnostna terapija]] ali družinska terapija.<ref name=NICEkids5>{{cite book |
[[Kognitivna vedenjska terapija]] (Cognitive behavioral therapy - CBT), ima na osnovi raziskav največ dokazov za zdravljenje depresije pri otrocih in mladostnikih; CBT in medosebna psihoterapija (IPT) sta za adolescentne depresije najprimernejši metodi.<ref name=abct>[https://web.archive.org/web/20110726055131/http://www.abct.org/sccap/?m=sPublic&fa=pub_Depression Childhood Depression]. abct.org. Last updated: 30. julij 2010</ref> Osebe, mlajše od 18 let, pravi [[Nacionalni inštitut za zdravje in klinično odličnost]], naj se zdravijo z zdravili samo v povezavi s psihološko terapijo, kot so [[kognitivna vedenjska terapija |CBT]], [[medosebna psihoterapija | medosebnostna terapija]] ali družinska terapija.<ref name=NICEkids5>{{cite book |title=NICE guidelines: Depression in children and adolescents |publisher=[[National Institute for Health and Clinical Excellence|NICE]] |location=London |year=2005 |pages=5 |isbn=1-84629-074-0 |url=http://www.nice.org.uk/Guidance/CG28/QuickRefGuide/pdf/English |accessdate=16. avgust 2008 |archive-date=2008-09-24 |archive-url=https://web.archive.org/web/20080924152314/http://www.nice.org.uk/Guidance/CG28/QuickRefGuide/pdf/English |url-status=dead }}</ref> |
||
Psihoterapija se je izkazala kot učinkovita pri starejših ljudeh.<ref>{{cite journal | |
Psihoterapija se je izkazala kot učinkovita pri starejših ljudeh.<ref>{{cite journal | author1 = Wilson KC |author2=Mottram PG |author3=Vassilas CA | title = Psychotherapeutic treatments for older depressed people | journal = Cochrane Database of Systematic Reviews | volume = 23 | issue = 1 | pages = CD004853 | year = 2008 | pmid = 18254062 | doi = 10.1002/14651858.CD004853.pub2 }}</ref> <ref>{{cite journal | author1 = Cuijpers P |author2=van Straten A |author3=Smit F | title = Psychological treatment of late-life depression: a meta-analysis of randomized controlled trials | url = https://archive.org/details/sim_international-journal-of-geriatric-psychiatry_2006-12_21_12/page/1139 | journal = International Journal of Geriatric Psychiatry | volume = 21 | issue = 12 | pages = 1139–49 | year = 2006 | pmid = 16955421 | doi = 10.1002/gps.1620 }}</ref> Zdi se, da uspešna psihoterapija zmanjšuje verjetnost za ponovne depresije, tudi potem, ko jo je konec ali ko jo nadomestijo občasne obnovitvene seje. |
||
Najbolj raziskana oblika psihoterapije za depresijo je CBT, ki prizadete osebe navaja na to, da se soočijo s samouničujočimi, pri tem pa trajnimi načini razmišljanja (spoznavanja) in na to, da svoje ne-ustvarjalno vedenje spremenijo. Raziskave, s katerimi se je začelo sredi 1990-ih, so prišle do zaključka, da CBT pri bolnikih z zmerno do hudo depresijo lahko deluje najmanj tako dobro, če ne bolje, kot antidepresivi.<ref>{{cite journal | author = Dobson KS | title = A meta-analysis of the efficacy of cognitive therapy for depression | journal = J Consult Clin Psychol | volume = 57 | issue = 3 | pages = 414–9 | year = 1989 | pmid = 2738214 | doi = 10.1037/0022-006X.57.3.414 }}</ref> <ref name=RothFonagy78>{{cite book |title=What Works for Whom? Second Edition: A Critical Review of Psychotherapy Research|last=Roth |first=Anthony | |
Najbolj raziskana oblika psihoterapije za depresijo je CBT, ki prizadete osebe navaja na to, da se soočijo s samouničujočimi, pri tem pa trajnimi načini razmišljanja (spoznavanja) in na to, da svoje ne-ustvarjalno vedenje spremenijo. Raziskave, s katerimi se je začelo sredi 1990-ih, so prišle do zaključka, da CBT pri bolnikih z zmerno do hudo depresijo lahko deluje najmanj tako dobro, če ne bolje, kot antidepresivi.<ref>{{cite journal | author = Dobson KS | title = A meta-analysis of the efficacy of cognitive therapy for depression | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-consulting-and-clinical-psychology_1989-06_57_3/page/414 | journal = J Consult Clin Psychol | volume = 57 | issue = 3 | pages = 414–9 | year = 1989 | pmid = 2738214 | doi = 10.1037/0022-006X.57.3.414 }}</ref> <ref name=RothFonagy78>{{cite book |title=What Works for Whom? Second Edition: A Critical Review of Psychotherapy Research|last=Roth |first=Anthony |last2=Fonagy |first2=Peter |year=2005|origyear=1996 |publisher=Guilford Press |isbn=1-59385-272-X |page=78}}</ref> CBT je lahko učinkovita pri depresivnih mladostnikih,<ref name="pmid9444896">{{cite journal | author1 = Weersing VR |author2= Walker PN | title = Review: Cognitive behavioural therapy for adolescents with depression | journal = Evidence-Based Mental Health | volume = 11 | issue = 3 | pages = 76 | year = 2008 | pmid = 18669678 | doi = 10.1136/ebmh.11.3.76 | url = http://ebmh.bmj.com/cgi/content/full/11/3/76 | accessdate = 27. november 2008 }}</ref> čeprav njeni učinki pri hudih epizodah niso dokončno znani.<ref name="pmid9596592">{{cite journal | author1 = Harrington R |author2=Whittaker J |author3=Shoebridge P |author4=Campbell F | title = Systematic review of efficacy of cognitive behaviour therapies in childhood and adolescent depressive disorder | journal = [[BMJ]] | volume = 325 | issue = 7358 | pages = 229–30 | year = 1998 | pmid = 9596592 | pmc = 28555 | doi = 10.1136/bmj.325.7358.229 }}</ref> Uspešnost kognitivne vedenjske terapije pri mladostnikih sloni na več spremenljivkah: višji ravni racionalnega razmišljanja, manjši stopnji brezupa, manj negativnih mislih in manj kognitivnih izkrivljanjih.<ref>{{cite journal |author=Becker SJ|title=Cognitive-Behavioral Therapy for Adolescent Depression: Processes of Cognitive Change |journal=Psychiatric Times|volume=25 |issue=14 |year=2008 |url= http://www.psychiatrictimes.com/depression/article/10168/1357884}}</ref> CBT je še posebej koristna pri preprečevanju ponovitev.<ref name="pmid15328551">{{cite journal | author1 = Almeida AM|author2= Lotufo Neto F | title = Cognitive-behavioral therapy in prevention of depression relapses and recurrences: a review | journal = Revista brasileira de psiquiatria (Sao Paulo, Brazil : 1999) | volume = 25 | issue = 4 | pages = 239–44 | year = 2003 | pmid = 15328551 }}</ref> <ref name="pmid16787553">{{cite journal | author = Paykel ES | title = Cognitive therapy in relapse prevention in depression | journal = The international journal of neuropsychopharmacology / official scientific journal of the Collegium Internationale Neuropsychopharmacologicum (CINP) | volume = 10 | issue = 1 | pages = 131–6 | year = 2007 | pmid = 16787553 | doi = 10.1017/S1461145706006912 }}</ref> |
||
Pri osebah z depresijo so se uporabljale razne različice kognitivne vedenjske terapije, najbolj opazni med njimi sta bili [[racionalno-čustvena vedenjska terapija]]<ref name=autogenerated3>{{Harvnb |Beck|1987| p=10}}</ref> in [[ki temelji pozornost kognitivna terapija|kognitivna terapija na temelju pozornosti]].<ref name="pmid18085916">{{cite journal | |
Pri osebah z depresijo so se uporabljale razne različice kognitivne vedenjske terapije, najbolj opazni med njimi sta bili [[racionalno-čustvena vedenjska terapija]]<ref name=autogenerated3>{{Harvnb |Beck|1987| p=10}}</ref> in [[ki temelji pozornost kognitivna terapija|kognitivna terapija na temelju pozornosti]].<ref name="pmid18085916">{{cite journal | author1 = Coelho HF |author2=Canter PH |author3=Ernst E | title = Mindfulness-based cognitive therapy: Evaluating current evidence and informing future research | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-consulting-and-clinical-psychology_2007-12_75_6/page/1000 | journal = Journal of Consulting and Clinical Psychology | volume = 75 | issue = 6 | pages = 1000–05 | year = 2007 | pmid = 18085916 | doi = 10.1037/0022-006X.75.6.1000 }}</ref> Programi za zmanjševanje stresa, ki temeljijo na pozornosti, lahko simptome depresije zmanjšajo.<ref name= Khoury>{{cite journal | author1 = Khoury B |author2=Lecomte T |author3=Fortin G |author4=Masse M |author5=Therien P |author6=Bouchard V |author7=Chapleau MA |author8=Paquin K |author9=Hofmann SG | title = Mindfulness-based therapy: a comprehensive meta-analysis | url = https://archive.org/details/sim_clinical-psychology-review_2013-08_33_6/page/763 | journal = Clin Psychol Rev. | volume = 33 | issue = 6 | pages = 763–71 | date = avgust 2013 | pmid = 23796855 | doi=10.1016/j.cpr.2013.05.005}}</ref><ref name= Jain>{{cite journal |author1= Jain FA |author2=Walsh RN |author3=Eisendrath SJ|display-authors=etal |title= Critical Analysis of the Efficacy of Meditation Therapies for Acute and Subacute Phase Treatment of Depressive Disorders: A systematic Review |journal= Psychosomatics |pages=297–302 |date= 2014 | doi=10.1016/j.psym.2014.10.007}}</ref> Pozornostni programi zgleda obetajo pri intervenciji pri mladih.<ref name= Simkin>{{cite journal | author1 = Simkin DR|author2= Black NB | title = Meditation and mindfulness in clinical practice. | journal = Child and adolescent psychiatric clinics of North America | volume = 23 | issue = 3 | pages = 487–534 | date = July 2014 | pmid = 24975623 | doi=10.1016/j.chc.2014.03.002}}</ref> |
||
[[Psihoanaliza]] je šola mišljenja, ki jo je ustanovil [[Sigmund Freud]]; poudarja reševanje [[podzavest|podzavestnih]] duševnih konfliktov.<ref name="isbn0-314-20412-1">{{cite book |author=Dworetzky J |title=Psychology |publisher=Brooks/Cole Pub. Co |location=Pacific Grove, CA, USA |year=1997 |pages=602 |isbn=0-314-20412-1}}</ref> Psihoanalitične tehnike nekateri zdravniki uporabljajo za zdravljenje oseb s hudo depresijo.<ref name="pmid12206545">{{cite journal | |
[[Psihoanaliza]] je šola mišljenja, ki jo je ustanovil [[Sigmund Freud]]; poudarja reševanje [[podzavest|podzavestnih]] duševnih konfliktov.<ref name="isbn0-314-20412-1">{{cite book |author=Dworetzky J |title=Psychology |url=https://archive.org/details/psychology0000dwor_l8e2 |publisher=Brooks/Cole Pub. Co |location=Pacific Grove, CA, USA |year=1997 |pages=[https://archive.org/details/psychology0000dwor_l8e2/page/602 602] |isbn=0-314-20412-1}}</ref> Psihoanalitične tehnike nekateri zdravniki uporabljajo za zdravljenje oseb s hudo depresijo.<ref name="pmid12206545">{{cite journal | author1 = Doidge N |author2=Simon B |author3=Lancee WJ |author4=First M |author5=Brunshaw J |author6=Brauer L |author7=Grant DC |author8=Stevens A |author9=Oldham JM |author10=Mosher P | title = Psychoanalytic patients in the US, Canada, and Australia: II. A DSM-III-R validation study | journal = Journal of the American Psychoanalytic Association | volume = 50 | issue = 2 | pages = 615–27 | year = 2002 | pmid = 12206545 | doi = 10.1177/00030651020500021101 }}</ref> Bolj pogosto se uporablja [[psihodinamska psihoterapija|psihodinamična psihoterapija]], to je [[eklekticizem | eklektična]] tehnika, ki ohlapno temelji na psihoanalizi, dodatno pa ima socialen in medoseben fokus.<ref name="IntegrativePP">{{Harvnb|Barlow|2005| p=20}}</ref> V meta-analizi treh kontroliranih preizkusov kratke psihodinamske odporne psihoterapije, je bilo ugotovljeno, da je za blage do zmerne depresije ta prilagoditev enako učinkovita kot so zdravila.<ref name="pmid17557313">{{cite journal | author1 = de Maat S |author2=Dekker J |author3=Schoevers R |author4=van Aalst G |author5=Gijsbers-van Wijk C |author6=Hendriksen M |author7=Kool S |author8=Peen J |author9=Van R |author10=de Jonghe F | title = Short Psychodynamic Supportive Psychotherapy, antidepressants, and their combination in the treatment of major depression: A mega-analysis based on three Randomized Clinical Trials | journal = Depression and Anxiety | volume = 25 | issue = 7 | pages = 565–74 | year = 2007 | pmid = 17557313 | doi = 10.1002/da.20305 }}</ref> |
||
[[Logoterapija]], oblika eksistencialne psihoterapije, ki jo je razvil avstrijski psihiater [[Viktor Frankl]], obravnava zapolnjevanje [[Ekzistenčna praznina | "eksistenčne praznine"]], povezane z občutki ničevosti in nesmisla. Predpostavlja se, da je te vrste psihoterapija lahko da koristna za depresijo pri starejših mladostnikih.<ref>{{cite web |author=Blair RG|year=2004 |url=http://findarticles.com/p/articles/mi_hb1416/is_4_26/ai_n29132028/pg_1?tag=artBody;col1 |title=Helping older adolescents search for meaning in depression |work=Journal of Mental Health Counseling |accessdate=6. november 2008}}</ref> |
[[Logoterapija]], oblika eksistencialne psihoterapije, ki jo je razvil avstrijski psihiater [[Viktor Frankl]], obravnava zapolnjevanje [[Ekzistenčna praznina | "eksistenčne praznine"]], povezane z občutki ničevosti in nesmisla. Predpostavlja se, da je te vrste psihoterapija lahko da koristna za depresijo pri starejših mladostnikih.<ref>{{cite web |author=Blair RG |year=2004 |url=http://findarticles.com/p/articles/mi_hb1416/is_4_26/ai_n29132028/pg_1?tag=artBody;col1 |title=Helping older adolescents search for meaning in depression |work=Journal of Mental Health Counseling |accessdate=6. november 2008 |archive-date=2019-06-30 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190630214420/http://findarticles.com/?noadc=1 |url-status=dead }}</ref> |
||
===Antidepresivi=== |
===Antidepresivi=== |
||
[[File:Zoloft bottles.jpg|thumb|Zoloft ([[sertralin]]) se uporablja predvsem za ambulatno zdravljenje hude depresije pri odraslih. Leta 2007 je bil z 29,652,000 recepti najbolj pogosto predpisan antidepresiv na |
[[File:Zoloft bottles.jpg|thumb|Zoloft ([[sertralin]]) se uporablja predvsem za ambulatno zdravljenje hude depresije pri odraslih. Leta 2007 je bil z 29,652,000 recepti najbolj pogosto predpisan antidepresiv na trgu v ZDA.<ref>Količina predpisanega sertralina je seštevek Zolofta in generičnega sertralina po {{cite web|url = http://www.drugtopics.com/drugtopics/article/articleDetail.jsp?id=491181|title = Top 200 Generic Drugs by Units in 2007|accessdate = 30 March 2008|date = 18 February 2008|format = PDF|publisher = Drug Topics|archive-date = 2012-07-22|archive-url = https://web.archive.org/web/20120722155655/http://drugtopics.modernmedicine.com/drugtopics/data/articlestandard//drugtopics/072008/491181/article.pdf|url-status = dead}} and {{cite web|url = http://www.drugtopics.com/drugtopics/article/articleDetail.jsp?id=491207|title = Top 200 Brand Drugs by Units in 2007|accessdate = 30 March 2008|date = 18. februar 2008|format = PDF|publisher = Drug Topics|archive-date = 2012-07-22|archive-url = https://web.archive.org/web/20120722155700/http://drugtopics.modernmedicine.com/drugtopics/data/articlestandard//drugtopics/072008/491207/article.pdf|url-status = dead}}</ref>]] |
||
Študije učinkovitosti antidepresivov so pri osebah z akutno blago do zmerno depresijo prišle do nasprotujočih si rezultatov. Močnejši so dokazi za koristnost antidepresivov pri zdravljenju depresije, ki je ali kronična ([[distimija]]) ali huda. |
Študije učinkovitosti antidepresivov so pri osebah z akutno blago do zmerno depresijo prišle do nasprotujočih si rezultatov. Močnejši so dokazi za koristnost antidepresivov pri zdravljenju depresije, ki je ali kronična ([[distimija]]) ali huda. |
||
Čeprav sta ugotovila majhne koristi, sta raziskovalca Irving Kirsch in Thomas Moore mnenja, da gre pri njih lahko da tehnične posledice testiranja, ne pa za resnični učinek zdravil.<ref name="administration2002">{{cite journal |title=The emperor's new drugs: An analysis of antidepressant medication data submitted to the U.S. Food and Drug Administration | |
Čeprav sta ugotovila majhne koristi, sta raziskovalca Irving Kirsch in Thomas Moore mnenja, da gre pri njih lahko da tehnične posledice testiranja, ne pa za resnični učinek zdravil.<ref name="administration2002">{{cite journal |title=The emperor's new drugs: An analysis of antidepressant medication data submitted to the U.S. Food and Drug Administration |author1 = Kirsch I |author2=Moore TJ |author3=Scoboria A |author4=Nicholls SS | journal = Prevention & Treatment | year = 2002 | volume = 5 | doi = 10.1037/1522-3736.5.1.523a }}</ref> V kasnejšem članku je Kirsch prišel do sklepa, da je pri novi generaciji antidepresivov končni učinek pod priporočenimi mejami za klinično pomembnost.<ref name=Kirsch_etal2008/> Podobne rezultate javlja meta analiza Forniera.<ref name=Fournier_etal2010/> |
||
Pregledni članek Nacionalnega inštituta za kakovost zdravja in nege je ugotovil, da za večjo učinkovitost zdravil SSRI v primerjavi s placebom obstajajo trdni dokazi, če je cilj 50 % zmanjšanje v depresivnem skoru pri zmerni in hudi resni depresiji, in da obstajajo dokazi za podoben učinek pri blagi depresiji.<ref name="Depression in Adults">{{cite web|title=The treatment and management of depression in adults| url=http://www.nice.org.uk/guidance/cg90/resources/guidance-depression-in-adults-pdf|format=PDF |publisher=[[NICE]] |date=October 2009|accessdate=12 November 2014}}</ref> Podobno je Cochraneov sistematični pregled kliničnih preizkusov ugotovil, da za generični antidepresiv amitriptilin obstajajo trdni dokazi, da je bolj učinkovit od placeba.<ref>{{cite journal | |
Pregledni članek Nacionalnega inštituta za kakovost zdravja in nege je ugotovil, da za večjo učinkovitost zdravil SSRI v primerjavi s placebom obstajajo trdni dokazi, če je cilj 50 % zmanjšanje v depresivnem skoru pri zmerni in hudi resni depresiji, in da obstajajo dokazi za podoben učinek pri blagi depresiji.<ref name="Depression in Adults">{{cite web|title=The treatment and management of depression in adults| url=http://www.nice.org.uk/guidance/cg90/resources/guidance-depression-in-adults-pdf|format=PDF |publisher=[[NICE]] |date=October 2009|accessdate=12 November 2014}}</ref> Podobno je Cochraneov sistematični pregled kliničnih preizkusov ugotovil, da za generični antidepresiv amitriptilin obstajajo trdni dokazi, da je bolj učinkovit od placeba.<ref>{{cite journal | author1 = Leucht C |author2=Huhn M |author3=Leucht S | title = Amitriptyline versus placebo for major depressive disorder | journal = Cochrane Database of Systematic Reviews | volume = 12 | pages = CD009138 | year = 2012 | pmid = 23235671 | doi = 10.1002/14651858.CD009138.pub2 | editor1-last = Leucht | editor1-first = C }}</ref> |
||
Leta 2014 je FDA (Zvezna agencija za zdravila ZDA) objavila sistematičen pregled vseh poskusov z antidepresivi, ki so jih predložili agenciji med 1985 in 2012. So avtorji zaključili, da vzdrževalno zdravljenje zmanjša tveganje za ponovitev bolezni za 52 % v primerjavi s placebom, in da so vzrok za to predvsem ponavljajoče se depresije v skupini, ki je prejemala placebo, ne pa dejstvo, da se je zdravilo nehalo jemati. <ref name=Fournier_etal2010/> |
Leta 2014 je FDA (Zvezna agencija za zdravila ZDA) objavila sistematičen pregled vseh poskusov z antidepresivi, ki so jih predložili agenciji med 1985 in 2012. So avtorji zaključili, da vzdrževalno zdravljenje zmanjša tveganje za ponovitev bolezni za 52 % v primerjavi s placebom, in da so vzrok za to predvsem ponavljajoče se depresije v skupini, ki je prejemala placebo, ne pa dejstvo, da se je zdravilo nehalo jemati. <ref name=Fournier_etal2010/> |
||
Da bi našli najbolj učinkovit antidepresiv z minimalnimi stranskimi učinki, se odmerki lahko prilagajajo; po potrebi se lahko poskusi s kombinacijami različnih vrst antidepresivov. Stopnje odziva na prvi uporabljeni antidepresiv so 50-75 %; lahko traja vsaj šest do osem tednov od začetka jemanja zdravila, da pride do [[Ozdravljenje |ponovitve]]. <!--Ta študija je iz leta 2000 - kaj ni najti kaj novejšega?--><ref name=apaguidelines/> Antidepresiva se običajno jemlje še 16 do 20 tednov po odpustu, da se zmanjša možnost ponovitve,<!--Ta študija je iz leta 2000 - kaj ni najti kaj novejšega?--><ref name=apaguidelines>{{cite journal | |
Da bi našli najbolj učinkovit antidepresiv z minimalnimi stranskimi učinki, se odmerki lahko prilagajajo; po potrebi se lahko poskusi s kombinacijami različnih vrst antidepresivov. Stopnje odziva na prvi uporabljeni antidepresiv so 50-75 %; lahko traja vsaj šest do osem tednov od začetka jemanja zdravila, da pride do [[Ozdravljenje |ponovitve]]. <!--Ta študija je iz leta 2000 - kaj ni najti kaj novejšega?--><ref name=apaguidelines/> Antidepresiva se običajno jemlje še 16 do 20 tednov po odpustu, da se zmanjša možnost ponovitve,<!--Ta študija je iz leta 2000 - kaj ni najti kaj novejšega?--><ref name=apaguidelines>{{cite journal | author1 = Karasu TB |author2=Gelenberg A |author3=Merriam A |author4=Wang P | title = Practice Guideline for the Treatment of Patients With Major Depressive Disorder (Second Edition) | journal = Am J Psychiatry | volume = 157 | issue = 4 Suppl | pages = 1–45 | date = April 2000 | pmid = 10767867 }}; Third edition {{doi|10.1176/appi.books.9780890423363.48690}}</ref> priporoča se celo, da se z jemanjem zdravila nadaljuje še eno leto dolgo.<ref name="pmid17146414">{{cite journal | author = Thase ME | title = Preventing relapse and recurrence of depression: a brief review of therapeutic options | journal = CNS spectrums | volume = 11 | issue = 12 Suppl 15 | pages = 12–21 | year = 2006 | pmid = 17146414 }}</ref> Ljudje s kronično depresijo bodo morda morali jemati zdravila za nedoločen čas, da ne pride do ponovitev.<ref name="NIMHPub"/> |
||
[[Selektivni zaviralci ponovnega privzema serotonina]] (SSRI) so zdravila, ki se predpisujejo predvsem zaradi njihovih relativno blagih stranskih učinkov, poleg tega so pri pretiranih odmerkih SSRi manj strupeni kot drugi antidepresivi.<ref name =2008-BNF-204>{{Harvnb|Royal Pharmaceutical Society of Great Britain|2008|p=204}}</ref> Bolnikom, ki se ne odzivajo na njih, se lahko predpiše kak drug antidepresiv, kar ima za posledico izboljšanje pri skoraj 50 % primerov. <!--per the WP:MEDRS guideline, review articles should ideally be less than 5 yrs, pref. less than 3 years old--><ref>{{cite journal | |
[[Selektivni zaviralci ponovnega privzema serotonina]] (SSRI) so zdravila, ki se predpisujejo predvsem zaradi njihovih relativno blagih stranskih učinkov, poleg tega so pri pretiranih odmerkih SSRi manj strupeni kot drugi antidepresivi.<ref name =2008-BNF-204>{{Harvnb|Royal Pharmaceutical Society of Great Britain|2008|p=204}}</ref> Bolnikom, ki se ne odzivajo na njih, se lahko predpiše kak drug antidepresiv, kar ima za posledico izboljšanje pri skoraj 50 % primerov. <!--per the WP:MEDRS guideline, review articles should ideally be less than 5 yrs, pref. less than 3 years old--><ref>{{cite journal | author1 = Whooley MA | author2 = Simon GE | title = Managing Depression in Medical Outpatients | journal = New England Journal of Medicine | volume = 343 | issue = 26 | pages = 1942–50 | year = 2000 | pmid = 11136266 | doi = 10.1056/NEJM200012283432607 | url = http://content.nejm.org/cgi/content/short/343/26/1942 | accessdate = 11 November 2008 | archive-date = 2008-05-16 | archive-url = https://web.archive.org/web/20080516000559/http://content.nejm.org/cgi/content/short/343/26/1942 | url-status = dead }}</ref> Druga možnost je atipični antidepresiv [[bupropion]].<ref>{{cite journal | author1 = Zisook S |author2=Rush AJ |author3=Haight BR |author4=Clines DC |author5=Rockett CB | title = Use of bupropion in combination with serotonin reuptake inhibitors | journal = Biological Psychiatry | volume = 59 | issue = 3 | pages = 203–10 | year = 2006 | pmid = 16165100 | doi = 10.1016/j.biopsych.2005.06.027 }}</ref> [[Venlafaksin]], antidepresiv z drugačnim mehanizmom delovanja, je lahko zmerno učinkovitejši od SSRI.<ref name="pmid17588546">{{cite journal | author1 = Papakostas GI |author2=Thase ME |author3=Fava M |author4=Nelson JC |author5=Shelton RC | title = Are antidepressant drugs that combine serotonergic and noradrenergic mechanisms of action more effective than the selective serotonin reuptake inhibitors in treating major depressive disorder? A meta-analysis of studies of newer agents | journal = Biological Psychiatry | volume = 62 | issue = 11 | pages = 1217–27 | year = 2007 | pmid = 17588546 | doi = 10.1016/j.biopsych.2007.03.027 }}</ref> Vendar pa se venlafaksin v Veliki Britaniji ne priporoča kot prva izbira za zdravljenje, zaradi dokazov, da tveganja v zvezi z njim lahko da odtehtajo koristi,<ref>{{cite web |url=http://www.mhra.gov.uk/home/idcplg?IdcService=GET_FILE&dDocName=CON2023842&RevisionSelectionMethod=LatestReleased |title=Updated prescribing advice for venlafaxine (Efexor/Efexor XL) |first=Gordon |last=Duff |publisher=Medicines and Healthcare products Regulatory Agency (MHRA) |date=31 May 2006 |accessdate=2015-03-28 |archive-date=2013-04-15 |archive-url=https://web.archive.org/web/20130415061824/http://www.mhra.gov.uk/home/idcplg?IdcService=GET_FILE&dDocName=CON2023842&RevisionSelectionMethod=LatestReleased |url-status=dead }}</ref> še posebej pa ga odsvetujejo pri otrocih in mladostnikih.<ref name="nice2005">{{cite journal|title=Depression in children and young people: Identification and management in primary, community and secondary care|year=2005|publisher=NHS National Institute for Health and Clinical Excellence |accessdate=12 November 2014|url=http://www.nice.org.uk/guidance/cg28/resources/guidance-depression-in-children-and-young-people-pdf|format=PDF}}</ref> <ref name="pmid16229049">{{cite journal | author1 = Mayers AG|author2= Baldwin DS | title = Antidepressants and their effect on sleep | url = https://archive.org/details/sim_human-psychopharmacology_2005-12_20_8/page/533| journal = Human Psychopharmacology | volume = 20 | issue = 8 | pages = 533–59 | year = 2005 | pmid = 16229049 | doi = 10.1002/hup.726 }}</ref> |
||
<!-- Children --> |
<!-- Children --> |
||
Za mladostniško depresijo se priporoča fluoksetin.<ref name="nice2005"/> Antidepresivi imajo zgleda le rahlo korist pri otrocih.<ref>{{cite journal | |
Za mladostniško depresijo se priporoča fluoksetin.<ref name="nice2005"/> Antidepresivi imajo zgleda le rahlo korist pri otrocih.<ref>{{cite journal | author1 = Tsapakis EM |author2=Soldani F |author3=Tondo L |author4=Baldessarini RJ | title = Efficacy of antidepressants in juvenile depression: meta-analysis | journal = Br J Psychiatry | volume = 193 | issue = 1 | pages = 10–7 | year = 2008 | pmid = 18700212 | doi = 10.1192/bjp.bp.106.031088 }}</ref> Tudi ni dovolj dokazov za učinkovitost pri bolnikih z depresijo z zapletom [[demenca|demence]].<ref>{{cite journal | author1 = Nelson JC|author2= Devanand DP | title = A systematic review and meta-analysis of placebo-controlled antidepressant studies in people with depression and dementia | journal = Journal of the American Geriatrics Society | volume = 59 | issue = 4 | pages = 577–85 | date = April 2011 | pmid = 21453380 | doi = 10.1111/j.1532-5415.2011.03355.x }}</ref> Antidepresivi lahko povzroči nizko raven [[presnova natrija| natrija]] v serumu (tako imenovano [[hiponatriemija|hiponatriemijo]]);<ref>{{cite journal | author1 = Palmer BF |author2=Gates JR |author3=Lader M | title = Causes and Management of Hyponatremia | url = https://archive.org/details/sim_annals-of-pharmacotherapy_2003-11_37_11/page/1694 | journal = Annals of Pharmacotherapy | volume = 37 | issue = 11 | pages = 1694–702 | year = 2003 | pmid = 14565794 | doi = 10.1345/aph.1D105 }}</ref> kljub temu o tem pogosteje poročajo pri SSRI.<ref name =2008-BNF-204/> Za SSRI ni nič neobičajnega, da povzročijo ali poslabšajo nespečnost; v takih primerih se lahko predpiše antidepresivno pomirjevalo [[mirtazapin]].<ref name="pmid17636748">{{cite journal | author1 = Guaiana G |author2=Barbui C |author3=Hotopf M | title = Amitriptyline for depression | journal = Cochrane Database of Systematic Reviews | volume = 18 | issue = 3 | pages = 11–7 | year = 2007 | pmid = 17636748 | doi = 10.1002/14651858.CD004186.pub2 }}</ref> <ref name="pmid10760555">{{cite journal | author = Anderson IM | title = Selective serotonin reuptake inhibitors versus tricyclic antidepressants: A meta-analysis of efficacy and tolerability | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-affective-disorders_2000-04_58_1/page/19 | journal = Journal of Affective Disorders | volume = 58 | issue = 1 | pages = 19–36 | year = 2000 | pmid = 10760555 | doi = 10.1016/S0165-0327(99)00092-0 }}</ref> |
||
Ireverzibilne [[zaviralec monoaminooksidaze |zaviralce monoaminooksidaze]], starejši razred antidepresivov, so ogrožali lahko da smrtno nevarni navzkrižni vplivi s prehrano in zdravili. Še vedno se le redko uporabljajo, čeprav so razvili novejše agente tega razreda, ki se bolje prenašajo.<ref name="pmid17640156">{{cite journal | author = Krishnan KR | title = Revisiting monoamine oxidase inhibitors | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 68 Suppl 8 | pages = 35–41 | year = 2007 | pmid = 17640156 }}</ref> Varnostni profil je drugačen pri reverzibilnih inhibitorjih monoaminooksidaze kot je [[moklobemid]], kjer je tveganje za resne interakcije s prehrano zanemarljiv in so tako omejitve v dieti manj stroge.<ref name="pmid12595913">{{cite journal | author = Bonnet U | title = Moclobemide: therapeutic use and clinical studies | journal = CNS Drug Rev | volume = 9 | issue = 1 | pages = 97–140 | year = 2003 | pmid = 12595913 | doi = 10.1111/j.1527-3458.2003.tb00245.x | url = }}</ref> |
Ireverzibilne [[zaviralec monoaminooksidaze |zaviralce monoaminooksidaze]], starejši razred antidepresivov, so ogrožali lahko da smrtno nevarni navzkrižni vplivi s prehrano in zdravili. Še vedno se le redko uporabljajo, čeprav so razvili novejše agente tega razreda, ki se bolje prenašajo.<ref name="pmid17640156">{{cite journal | author = Krishnan KR | title = Revisiting monoamine oxidase inhibitors | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 68 Suppl 8 | pages = 35–41 | year = 2007 | pmid = 17640156 }}</ref> Varnostni profil je drugačen pri reverzibilnih inhibitorjih monoaminooksidaze kot je [[moklobemid]], kjer je tveganje za resne interakcije s prehrano zanemarljiv in so tako omejitve v dieti manj stroge.<ref name="pmid12595913">{{cite journal | author = Bonnet U | title = Moclobemide: therapeutic use and clinical studies | journal = CNS Drug Rev | volume = 9 | issue = 1 | pages = 97–140 | year = 2003 | pmid = 12595913 | doi = 10.1111/j.1527-3458.2003.tb00245.x | url = }}</ref> |
||
<!--SSRI and suicide --> |
<!--SSRI and suicide --> |
||
Pri otrocih, mladostnikih in verjetno mladih odraslih, starih od 18 do 24 let, obstaja večje tveganje za samomorilne misli in samomorilno vedenje, če se zdravijo s SSRI.<ref name =FDA>{{cite web|url = http://www.fda.gov/OHRMS/DOCKETS/ac/04/briefing/2004-4065b1-10-TAB08-Hammads-Review.pdf|title = Review and evaluation of clinical data. Relationship between psychiatric drugs and pediatric suicidality|accessdate = 29 May 2008|author = Hammad TA|date = 16 August 2004| format =PDF|publisher = FDA| pages = 42; 115}}</ref><ref name="Hetrick S, Merry S, McKenzie J, Sindahl P, Proctor M 2007 CD004851">{{cite journal | |
Pri otrocih, mladostnikih in verjetno mladih odraslih, starih od 18 do 24 let, obstaja večje tveganje za samomorilne misli in samomorilno vedenje, če se zdravijo s SSRI.<ref name =FDA>{{cite web|url = http://www.fda.gov/OHRMS/DOCKETS/ac/04/briefing/2004-4065b1-10-TAB08-Hammads-Review.pdf|title = Review and evaluation of clinical data. Relationship between psychiatric drugs and pediatric suicidality|accessdate = 29 May 2008|author = Hammad TA|date = 16 August 2004| format =PDF|publisher = FDA| pages = 42; 115}}</ref><ref name="Hetrick S, Merry S, McKenzie J, Sindahl P, Proctor M 2007 CD004851">{{cite journal | author1 = Hetrick S |author2=Merry S |author3=McKenzie J |author4=Sindahl P |author5=Proctor M | title = Selective serotonin reuptake inhibitors (SSRIs) for depressive disorders in children and adolescents | journal = Cochrane Database of Systematic Reviews | issue = 3 | pages = CD004851 | year = 2007 | pmid = 17636776 | doi = 10.1002/14651858.CD004851.pub2 }}</ref> Pri odraslih ni jasno, ali SSRI vplivajo na nevarnost za samomor.<ref name="Hetrick S, Merry S, McKenzie J, Sindahl P, Proctor M 2007 CD004851"/> En pregled povezav ni ugotovil;<ref>{{cite journal | author1 = Gunnell D |author2=Saperia J |author3=Ashby D | title = Selective serotonin reuptake inhibitors (SSRIs) and suicide in adults: meta-analysis of drug company data from placebo controlled, randomised controlled trials submitted to the MHRA's safety review | journal = BMJ | volume = 330 | issue = 7488 | pages = 385 | year = 2005 | pmid = 15718537 | pmc = 549105 | doi = 10.1136/bmj.330.7488.385 }}</ref> drug pregled povečano tveganje;<ref>{{cite journal | author1 = Fergusson D |author2=Doucette S |author3=Glass KC |author4=Shapiro S |author5=Healy D |author6=Hebert P |author7=Hutton B | title = Association between suicide attempts and selective serotonin reuptake inhibitors: systematic review of randomised controlled trials | journal = BMJ | volume = 330 | issue = 7488 | pages = 396 | year = 2005 | pmid = 15718539 | pmc = 549110 | doi = 10.1136/bmj.330.7488.396 }}</ref> in tretji nobene nevarnosti pri pacientih med 25 in 65 let starosti in zmanjšanje nevarnosti pri osebah nad 65 let.<ref>{{cite journal | author1 = Stone M |author2=Laughren T |author3=Jones ML |author4=Levenson M |author5=Holland PC |author6=Hughes A |author7=Hammad TA |author8=Temple R |author9=Rochester G | title = Risk of suicidality in clinical trials of antidepressants in adults: analysis of proprietary data submitted to US Food and Drug Administration | journal = BMJ (Clinical research ed.) | volume = 339 | pages = b2880 | date = 11 August 2009 | pmid = 19671933 | pmc = 2725270 | doi = 10.1136/bmj.b2880 }}</ref> V ZDA so leta 2007 uvedli opozorilo na ovojnini za SSRI in druga antidepresivna zdravila, ki opozarja na povečano tveganje za samomor pri bolnikih, mlajših od 24 let.<ref>{{cite web |url=http://www.fda.gov/bbs/topics/NEWS/2007/NEW01624.html |title=FDA Proposes New Warnings About Suicidal Thinking, Behavior in Young Adults Who Take Antidepressant Medications|date=2 May 2007 |publisher=[[U.S. Food and Drug Administration|FDA]] |accessdate=29 May 2008}}</ref> Podobne popravke previdnostnih obvestil je uvedlo tudi Ministrstvo za zdravje Japonske.<ref>{{cite report |url=http://www1.mhlw.go.jp/kinkyu/iyaku_j/iyaku_j/anzenseijyouhou/261.pdf |title=Pharmaceuticals and Medical Devices Safety Information |series=261 |format=PDF |publisher=Oddelek za zdravila in hrano, Ministrstvo Japonske za zdravje, delo in dobrobit |language=ja |access-date=2015-03-28 |archive-date=2011-04-29 |archive-url=https://web.archive.org/web/20110429200312/http://www1.mhlw.go.jp/kinkyu/iyaku_j/iyaku_j/anzenseijyouhou/261.pdf |url-status=dead }}</ref> |
||
=== Druga zdravila === |
=== Druga zdravila === |
||
Obstaja nekaj dokazov, da dopolnila na osnovi ribjega olja, ki vsebujejo visoke ravni od eikozapentanojske (EPA) do dokozaheksanojske (DHA) kisline, lahko učinkujejo pri hudi depresiji,<ref name="pmid21939614">{{cite journal | |
Obstaja nekaj dokazov, da dopolnila na osnovi ribjega olja, ki vsebujejo visoke ravni od eikozapentanojske (EPA) do dokozaheksanojske (DHA) kisline, lahko učinkujejo pri hudi depresiji,<ref name="pmid21939614">{{cite journal | author1 = Sublette ME |author2=Ellis SP |author3=Geant AL |author4=Mann JJ | title = Meta-analysis of the effects of eicosapentaenoic acid (EPA) in clinical trials in depression | journal = J Clin Psychiatry | volume = 72 | issue = 12 | pages = 1577–84 | date = September 2011 | pmid = 21939614 | pmc = 3534764 | doi = 10.4088/JCP.10m06634 | url = }}</ref> vendar meta-analiza raziskave ugotavlja, da gre lahko za pozitivne učinke zaradi publicistične pristranskosti.<ref name="pmid21931319">{{cite journal | author1 = Bloch MH|author2= Hannestad J | title = Omega-3 fatty acids for the treatment of depression: systematic review and meta-analysis | journal = Mol Psychiatry | volume = 17 | issue = 12 | pages = 1272–82 | date = September 2011 | pmid = 21931319 | pmc = 3625950 | doi = 10.1038/mp.2011.100 | url = }}</ref> Obstaja nekaj predhodnih dokazov, da imajo [[zaviralci COX-2]] ugoden vpliv na hudo obliko depresije.<ref name="pmid20658274"/> [[Litij (zdravilo) |Litij]] je zdi učinkovit, kadar gre za možnost samomora pri bolnikih z [[bipolarna motnja|bipolarno motnjo]] in unipolarno depresijo, ker nevarnost zbija na skoraj isto raven, kot jo je videti pri splošni populaciji.<ref>{{cite journal | author1 = Cipriani A |author2=Hawton K |author3=Stockton S |author4=Geddes JR | title = Lithium in the prevention of suicide in mood disorders: updated systematic review and meta-analysis | journal = BMJ | volume = 346 | issue = jun27 4 | pages = f3646–f3646 | date = 27 June 2013 | pmid = 23814104 | doi = 10.1136/bmj.f3646 }}</ref> Razpon učinkovitih in varnih odmerkih litija je ozek, tako da je tesno spremljanje morda potrebno.<ref>Nolen-Hoeksema, Susan. (2014) "Treatment of Mood Disorders". In (6th ed.) ''Abnormal Psychology'' p. 196. New York: McGraw-Hill. ISBN 9780078035388.</ref> Nizek odmerek [[hormon ščitnice|ščitničnega hormona]] se lahko doda obstoječim antidepresivom ob simptomih trdovratne depresije, kadar gre za ljudi, ki so šli že skozi več alternativnih zdravljenj.<ref name="APA MDD Guideline">{{cite web|last1=Gelenberg|first1=Alan J.|last2=Freeman|first2=Marlene P.|last3=Markowitz|first3=John C.|title=Practice Guideline for the Treatment of Patients with Major Depressive Disorder. 3rd edition.|url=http://psychiatryonline.org/pb/assets/raw/sitewide/practice_guidelines/guidelines/mdd.pdf|publisher=American Psychiatric Association (APA)|accessdate=3 November 2014}}</ref> |
||
=== Elektrokonvulzivna terapija === |
=== Elektrokonvulzivna terapija === |
||
[[Elektrokonvulzivna terapija]] (ECT) je standardna [[psihiatrija | psihiatrična]] terapija, ki z električnimi sunki povzroči epileptičen napad, ki bolniku olajša duševno bolezen.<ref name="Rudorfer">Rudorfer, MV, Henry, ME, Sackeim, HA (2003). [http://media.wiley.com/assets/138/93/UK_Tasman_Chap92.pdf "Electroconvulsive therapy"]. In A Tasman, J Kay, JA Lieberman (eds) ''Psychiatry, Second Edition''. Chichester: John Wiley & Sons Ltd, 1865–1901.</ref>{{rp|1880}} ECT se uporabi s privoljenjem obveščene prizadete osebe<ref name =Beloucif>Beloucif S. Informed consent for special procedures: electroconvulsive therapy and psychosurgery. ''Curr Opin Anaesthesiol.'' 2013 {{DOI|10.1097/ACO.0b013e32835e7380}} PMID 23385317</ref> kot zadnja med možnostmi za intervencijo pri resni depresivni motnji.<ref name=FDA2011rev>FDA. [http://www.fda.gov/downloads/AdvisoryCommittees/CommitteesMeetingMaterials/MedicalDevices/MedicalDevicesAdvisoryCommittee/NeurologicalDevicesPanel/UCM240933.pdf FDA Executive Summary]. Pripravljeno za sejo 27-28 januarja 2011 Odbora za nevrološke naprave za debato o klasifikaciji naprav za elektrošok terapijo (ECT). Citat s.38: "Za ECT so na voljo tri glavne smernice glede prakse. Te smernice so: APA Task Force o ECT (2001); Tretje poročilo o posebnega komiteja Kraljičinega kolegija psihiatrov sodišča o ECT (2004); Nacionalni inštitut za zdravje in klinično odličnost (NICE 2003; NICE 2009). Vsa tri priporočila se med seboj v veliki meri strinjajo." </ref> |
[[Elektrokonvulzivna terapija]] (ECT) je standardna [[psihiatrija | psihiatrična]] terapija, ki z električnimi sunki povzroči epileptičen napad, ki bolniku olajša duševno bolezen.<ref name="Rudorfer">Rudorfer, MV, Henry, ME, Sackeim, HA (2003). [http://media.wiley.com/assets/138/93/UK_Tasman_Chap92.pdf "Electroconvulsive therapy"]. In A Tasman, J Kay, JA Lieberman (eds) ''Psychiatry, Second Edition''. Chichester: John Wiley & Sons Ltd, 1865–1901.</ref>{{rp|1880}} ECT se uporabi s privoljenjem obveščene prizadete osebe<ref name =Beloucif>Beloucif S. Informed consent for special procedures: electroconvulsive therapy and psychosurgery. ''Curr Opin Anaesthesiol.'' 2013 {{DOI|10.1097/ACO.0b013e32835e7380}} PMID 23385317</ref> kot zadnja med možnostmi za intervencijo pri resni depresivni motnji.<ref name=FDA2011rev>FDA. [http://www.fda.gov/downloads/AdvisoryCommittees/CommitteesMeetingMaterials/MedicalDevices/MedicalDevicesAdvisoryCommittee/NeurologicalDevicesPanel/UCM240933.pdf FDA Executive Summary]. Pripravljeno za sejo 27-28 januarja 2011 Odbora za nevrološke naprave za debato o klasifikaciji naprav za elektrošok terapijo (ECT). Citat s.38: "Za ECT so na voljo tri glavne smernice glede prakse. Te smernice so: APA Task Force o ECT (2001); Tretje poročilo o posebnega komiteja Kraljičinega kolegija psihiatrov sodišča o ECT (2004); Nacionalni inštitut za zdravje in klinično odličnost (NICE 2003; NICE 2009). Vsa tri priporočila se med seboj v veliki meri strinjajo." </ref> |
||
Ena seja ECT je učinkovita pri približno 50 % ljudi s hudo depresivno motnjo, ki je odporna proti zdravljenju, najsi gre za unipolarno ali [[bipolarna II motnja | bipolarno]] motnjo.<ref name=Dierckx>{{cite journal | |
Ena seja ECT je učinkovita pri približno 50 % ljudi s hudo depresivno motnjo, ki je odporna proti zdravljenju, najsi gre za unipolarno ali [[bipolarna II motnja | bipolarno]] motnjo.<ref name=Dierckx>{{cite journal | author1 = Dierckx B |author2=Heijnen WT |author3=van den Broek WW |author4=Birkenhäger TK | title = Efficacy of electroconvulsive therapy in bipolar versus unipolar major depression: A meta-analysis | journal = Bipolar Disorders | volume = 12 | issue = 2 | pages = 146–150 | year = 2012 | pmid = 22420590 | doi = 10.1111/j.1399-5618.2012.00997.x }}</ref> Nadaljevanje zdravljenja je še vedno slabo raziskano, vendar naslednjih dvanajst mesecev približno polovica ljudi, ki se odzivajo, doživi recidiv.<ref name=Jelovac2013Rev>{{cite journal | author = Jelovac A|display-authors=etal | date = Nov 2013 | title = Relapse following successful electroconvulsive therapy for major depression: a meta-analysis | url = | journal = Neuropsychopharmacology | volume = 38 | issue = 12| pages = 2467–74 | doi = 10.1038/npp.2013.149 | pmid=23774532}}</ref> |
||
Poleg posledic za možgane so splošne fizikalne nevarnosti ECT podobne nevarnostim pri kratkotrajni [[splošna anestezija|splošni anesteziji]].<ref name="SG">Surgeon General (1999). [http://www.surgeongeneral.gov/library/mentalhealth/home.html ''Mental Health: A Report of the Surgeon General''], chapter 4.</ref> Najpogostejša neželena učinka po terapiji sta zmedenost in izguba spomina..<ref name=FDA2011rev/> <ref name="APA2001guideline">{{cite book |
Poleg posledic za možgane so splošne fizikalne nevarnosti ECT podobne nevarnostim pri kratkotrajni [[splošna anestezija|splošni anesteziji]].<ref name="SG">Surgeon General (1999). [http://www.surgeongeneral.gov/library/mentalhealth/home.html ''Mental Health: A Report of the Surgeon General''], chapter 4.</ref> Najpogostejša neželena učinka po terapiji sta zmedenost in izguba spomina..<ref name=FDA2011rev/> <ref name="APA2001guideline">{{cite book |title=The practice of electroconvulsive therapy: recommendations for treatment, training, and privileging|edition=2|location=Washington, DC|publisher=American Psychiatric Publishing|year=2001|url=http://books.google.com/?id=iuuLJtmo_EYC&printsec=frontcover#v=onepage&q&f=false|isbn=978-0-89042-206-9}}</ref> ECT velja za eno najmanj škodljivih možnosti za zdravljenje nosečnic s hudo depresijo.<ref name=Pompili2014Rev>{{cite journal | last=Pompili | first=Maurizio | last2=Dominici | first2=Giovanni | last3=Giordano | first3=Gloria | last4=Longo | first4=Lucia | last5=Serafini | first5=Gianluca | last6=Lester | first6=David | last7=Amore | first7=Mario | last8=Girardi | first8=Paolo | title=Electroconvulsive treatment during pregnancy: a systematic review | journal=Expert Review of Neurotherapeutics | publisher=Informa UK Limited | volume=14 | issue=12 | date=2014-10-27 | issn=1473-7175 | doi=10.1586/14737175.2014.972373 | pages=1377–1390 |pmid=25346216}}</ref> |
||
Običajno poteka ECT tako, da se jo daje dvakrat ali trikrat na teden tako dolgo, da bolnik ne kaže več simptomov. ECT se daje pod anestezijo s sredstvom za sproščanje mišic.<ref>http://psychcentral.com/lib/5-outdated-beliefs-about-ect/00011255</ref> |
Običajno poteka ECT tako, da se jo daje dvakrat ali trikrat na teden tako dolgo, da bolnik ne kaže več simptomov. ECT se daje pod anestezijo s sredstvom za sproščanje mišic.<ref>{{navedi splet |url=http://psychcentral.com/lib/5-outdated-beliefs-about-ect/00011255 |title=5 Outdated Beliefs About ECT |last=Tartakovsky |first=Margarita |year=2012 |work=PsychCentral |archiveurl=https://web.archive.org/web/20130808042410/http://psychcentral.com/lib/5-outdated-beliefs-about-ect/00011255 |archivedate=2013-08-08}}</ref> Elektrokonvulzivne terapije se med seboj lahko razlikujejo glede namestitve elektrod, pogostnosti uporabe in glede oblike električnega dražljaja. Te tri oblike uporabe kažejo pomembne razlike kar se tiče tako neželenih stranskih učinkov kot tudi popuščanja simptomov. Po terapiji ECT se običajno nadaljuje s terapijo z zdravili, nekateri pa bolniki dobivajo vzdrževalno ECT.<ref name=FDA2011rev/> |
||
ECT ima zgleda kratkoročen antiepileptičen učinek predvsem na [[frontalni reženj]], in dolgoročno pa nevrotrofični učinek, predvsem na [[medialni senčni reženj]].<ref name=Abbott2014> |
ECT ima zgleda kratkoročen antiepileptičen učinek predvsem na [[frontalni reženj]], in dolgoročno pa nevrotrofični učinek, predvsem na [[medialni senčni reženj]].<ref name=Abbott2014>{{cite journal |author=Abbott, C.C. |display-authors=etal |title=A review of longitudinal electroconvulsive therapy: neuroimaging investigations |journal=J Geriatr Psychiatry Neurol |date=marec 2014 |volume=27 |issue=1 |pages=33–46 |doi=10.1177/0891988713516542 |pmid=24381234}}</ref> |
||
===Drugo=== |
===Drugo=== |
||
Terapija s svetlobo zmanjšuje resnost depresivnih simptomov; ugotovljeno je, da pomaga tako pri sezonski čustveni motnji kot tudi pri ne-sezonskih depresijah, učinkuje pa podobno kot običajni antidepresivi. Pri ne-sezonski depresiji razširitev standardnega antidepresivnega zdravljenja na terapijo s svetlobo ni bilo učinkovita.<ref>{{cite journal | |
Terapija s svetlobo zmanjšuje resnost depresivnih simptomov; ugotovljeno je, da pomaga tako pri sezonski čustveni motnji kot tudi pri ne-sezonskih depresijah, učinkuje pa podobno kot običajni antidepresivi. Pri ne-sezonski depresiji razširitev standardnega antidepresivnega zdravljenja na terapijo s svetlobo ni bilo učinkovita.<ref>{{cite journal |author1= Golden RN |author2=Gaynes BN |author3=Ekstrom RD |author4=Hamer RM |author5=Jacobsen FM |author6=Suppes T |author7=Wisner KL |author8=Nemeroff CB | title = The efficacy of light therapy in the treatment of mood disorders: a review and meta-analysis of the evidence |url= https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2005-04_162_4/page/656 | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 162 | issue = 4 | pages = 656–62 | date = April 2005 | pmid = 15800134 | doi = 10.1176/appi.ajp.162.4.656 }}</ref> Pri ne-sezonski depresiji, če se je svetloba uporabila predvsem v kombinaciji z antidepresivi ali budnostno terapijo so ugotovili zmeren učinek. Odziv je bil boljši kot pri kontrolnem zdravljenju pri testih visoke kakovosti, v testih s terapijo z jutranjo svetlobo, in pri osebah, ki so bili občutljivi na celotno ali delno pomanjkanje spanja.<ref>{{cite journal | author1 = Tuunainen A |author2=Kripke DF |author3=Endo T | title = Light therapy for non-seasonal depression | journal = Cochrane Database Syst Rev | issue = 2 | pages = CD004050 | year = 2004 | pmid = 15106233 | doi = 10.1002/14651858.CD004050.pub2 | editor1-last = Tuunainen | editor1-first = Arja }}</ref> Obe analizi sta opozorili na slabo kakovost, kratko trajanje in majhno velikost večine pregledanih testov. |
||
Obstaja majhen skupek dokazov, da lahko prečuta noč pomaga.<ref>{{cite journal | |
Obstaja majhen skupek dokazov, da lahko prečuta noč pomaga.<ref>{{cite journal | author1 = Giedke H|author2= Schwärzler F | title = Therapeutic use of sleep deprivation in depression | journal = Sleep Medicine Reviews | volume = 6 | issue = 5 | pages = 361–77 | year = 2002 | pmid = 12531127 | doi = 10.1053/smrv.2002.0235 }}</ref> [[Telesna vadba]] se priporoča pri blagi depresiji,<ref name="nice2007">{{cite web |url=http://www.nice.org.uk/nicemedia/pdf/CG023fullguideline.pdf |format=PDF |title=Management of depression in primary and secondary care |accessdate=4 November 2008 |work=National Clinical Practice Guideline Number 23 |publisher=[[National Institute for Health and Clinical Excellence]] |year=2007 |archive-date=2008-12-17 |archive-url=https://web.archive.org/web/20081217031910/http://www.nice.org.uk/nicemedia/pdf/CG023fullguideline.pdf |url-status=dead }}</ref> na simptome ima zmeren vpliv.<ref name=Coo2013/> Pri večini ljudi je enakovredna uporabi zdravil ali psihološkim terapijam.<ref name=Coo2013>{{cite journal | author1 = Cooney GM |author2=Dwan K |author3=Greig CA |author4=Lawlor DA |author5=Rimer J |author6=Waugh FR |author7=McMurdo M |author8=Mead GE | title = Exercise for depression | journal = Cochrane Database of Systematic Reviews | volume = 9 | pages = CD004366 | date = 12 September 2013 | pmid = 24026850 | doi = 10.1002/14651858.CD004366.pub6 | editor1-last = Mead | editor1-first = Gillian E }}</ref> Pri starejših ljudeh depresije zgleda ne zmanjšuje.<ref>{{cite journal | author1 = Bridle C |author2=Spanjers K |author3=Patel S |author4=Atherton NM |author5=Lamb SE | title = Effect of exercise on depression severity in older people: systematic review and meta-analysis of randomised controlled trials | journal = Br J Psychiatry | volume = 201 | issue = 3 | pages = 180–5 | date = September 2012 | pmid = 22945926 | doi = 10.1192/bjp.bp.111.095174 | url = }}</ref> V razkritih nerandomiziranih opazovalnih študijah je [[prenehanje kajenja]] pri depresiji pomagalo najmanj toliko kot zdravila.<ref>{{cite journal | author1 = Taylor G |author2=McNeill A |author3=Girling A |author4=Farley A |author5=Lindson-Hawley N |author6=Aveyard P | title = Change in mental health after smoking cessation: systematic review and meta-analysis | journal = BMJ | volume = 348 | issue = feb13 1 | pages = g1151–g1151 | date = 13 February 2014 | pmid = 24524926 | pmc = 3923980 | doi = 10.1136/bmj.g1151 }}</ref> Kognitivna vedenjska terapija in poklicni programi (med drugim sprememba poklicne dejavnosti in podpora), so dokazano zmanjšali število bolniških dni pri zaposlenih z depresijo.<ref name="pmid25470301">{{cite journal |author1=Nieuwenhuijsen K |author2=Faber B |author3=Verbeek JH |author4=Neumeyer-Gromen A |author5=Hees HL |author6=Verhoeven AC |author7=van der Feltz-Cornelis CM |author8=Bültmann U |title=Interventions to improve return to work in depressed people |journal=The Cochrane Database of Systematic Reviews |volume=12 |issue= |pages=CD006237 |year=2014 |pmid=25470301 |doi=10.1002/14651858.CD006237.pub3 |url=}}</ref> |
||
==Napoved== |
==Napoved== |
||
Velike depresivne epizode pogosto s časom ponehajo, tudi če se ne zdravijo. Bolniki na čakalnem seznamu po nekaj mesecih kažejo 10 do 15-odstotno zmanjšanje simptomov, približno 20 % jih več ne izpolnjuje v celoti meril za depresivno motnjo.<ref>{{cite journal | |
Velike depresivne epizode pogosto s časom ponehajo, tudi če se ne zdravijo. Bolniki na čakalnem seznamu po nekaj mesecih kažejo 10 do 15-odstotno zmanjšanje simptomov, približno 20 % jih več ne izpolnjuje v celoti meril za depresivno motnjo.<ref>{{cite journal | author1 = Posternak MA|author2= Miller I | title = Untreated short-term course of major depression: A meta-analysis of outcomes from studies using wait-list control groups | journal = Journal of Affective Disorders | volume = 66 | issue = 2–3 | pages = 139–46 | year = 2001 | pmid = 11578666 | doi = 10.1016/S0165-0327(00)00304-9 }}</ref> [[Mediana]] za dolžino epizode po ocenah znaša 23 tednov, najvišjo stopnjo okrevanja izkazujejo prvi trije meseci.<ref>{{cite journal | author1 = Posternak MA |author2=Solomon DA |author3=Leon AC |author4=Mueller TI |author5=Shea MT |author6=Endicott J |author7=Keller MB | title = The naturalistic course of unipolar major depression in the absence of somatic therapy | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-nervous-and-mental-disease_2006-05_194_5/page/324 | journal = Journal of Nervous and Mental Disease | volume = 194 | issue = 5 | pages = 324–29 | year = 2006 | pmid = 16699380 | doi = 10.1097/01.nmd.0000217820.33841.53 }}</ref> |
||
Študije so pokazale, da bo med pacienti, ki doživijo prvo epizodo hude depresije, 80 % kasneje pretrpelo najmanj eno novo epizodo, <ref name="pmid17144786">{{cite journal | |
Študije so pokazale, da bo med pacienti, ki doživijo prvo epizodo hude depresije, 80 % kasneje pretrpelo najmanj eno novo epizodo, <ref name="pmid17144786">{{cite journal | author1 = Fava GA |author2=Park SK |author3=Sonino N | title = Treatment of recurrent depression. | journal = Expert Review of Neurotherapeutics | volume = 6 | issue = 11 | pages = 1735–1740 | year = 2006 | pmid = 17144786 | doi = 10.1586/14737175.6.11.1735 }}</ref> dosmrtno štiri v povprečju.<ref name="pmid17555914">{{cite journal | author1 = Limosin F |author2=Mekaoui L |author3=Hautecouverture S | title = Stratégies thérapeutiques prophylactiques dans la dépression unipolaire [Prophylactic treatment for recurrent major depression] | journal = La Presse Médicale | volume = 36 | issue = 11-C2 | pages = 1627–1633 | year = 2007 | pmid = 17555914 | doi = 10.1016/j.lpm.2007.03.032 }}</ref> Druge raziskave splošne populacije so ugotovile, da približno polovica tistih, ki doživijo epizodo, ozdravi (najsi se jo zdravi ali tudi) in ostane ozdravljena, druga polovica pa bo doživela vsaj eno ponovitev, okoli 15 % od njih pa kronične ponovitve.<ref name="pmid18458203">{{cite journal | author1 = Eaton WW |author2=Shao H |author3=Nestadt G |author4=Lee HB |author5=Lee BH |author6=Bienvenu OJ |author7=Zandi P | title = Population-based study of first onset and chronicity in major depressive disorder | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 65 | issue = 5 | pages = 513–20 | year = 2008 | pmid = 18458203 | pmc = 2761826 | doi = 10.1001/archpsyc.65.5.513 }}</ref> Študije podatkov iz izbranih bolnišničnih virov kažejo nižjo stopnjo okrevanja in višjo stopnjo kroničnosti, študije s pretežno večino ambulantnih bolnikov pa kažejo, da se skoraj vsi opomorejo; epizoda v povprečju (mediana) traja 11 mesecev. Okoli 90 % ljudi s hudo ali psihotično depresijo, pri katerih večina tudi izpolnjuje merila za druge duševne motnje, doživlja ponovitve.<ref name="pmid18251627">{{cite journal | author1 = Holma KM |author2=Holma IA |author3=Melartin TK |author4=Rytsälä HJ |author5=Isometsä ET | title = Long-term outcome of major depressive disorder in psychiatric patients is variable | journal = Journal of Clinical Psychiatry | volume = 69 | issue = 2 | pages = 196–205 | year = 2008 | pmid = 18251627 | doi = 10.4088/JCP.v69n0205 }}</ref> <ref name="pmid12877398">{{cite journal | author1 = Kanai T |author2=Takeuchi H |author3=Furukawa TA |author4=Yoshimura R |author5=Imaizumi T |author6=Kitamura T |author7=Takahashi K | title = Time to recurrence after recovery from major depressive episodes and its predictors | url = https://archive.org/details/sim_psychological-medicine_2003-07_33_5/page/839 | journal = Psychological Medicine | volume = 33 | issue = 5 | pages = 839–45 | year = 2003 | pmid = 12877398 | doi = 10.1017/S0033291703007827 }}</ref> |
||
Ponovitve so verjetne še v primeru, če simptomi z zdravljenjem ne zginejo v celoti. Trenutne smernice priporočajo nadaljnje jemanje antidepresivov štiri do šest mesecev po remisiji, da ne pride do ponovitve. Rezultati številnih randomiziranih kontroliranih testov kažejo, da nadaljnje jemanje antidepresivnih zdravil po okrevanju lahko zmanjša možnost ponovitve za 70 % (41 % pri placebu v primerjavi z 18 % pri antidepresivih). Zaščitni učinek verjetno traja vsaj prvih 36 mesecev jemanja.<ref name="pmid12606176">{{cite journal | |
Ponovitve so verjetne še v primeru, če simptomi z zdravljenjem ne zginejo v celoti. Trenutne smernice priporočajo nadaljnje jemanje antidepresivov štiri do šest mesecev po remisiji, da ne pride do ponovitve. Rezultati številnih randomiziranih kontroliranih testov kažejo, da nadaljnje jemanje antidepresivnih zdravil po okrevanju lahko zmanjša možnost ponovitve za 70 % (41 % pri placebu v primerjavi z 18 % pri antidepresivih). Zaščitni učinek verjetno traja vsaj prvih 36 mesecev jemanja.<ref name="pmid12606176">{{cite journal | author1 = Geddes JR |author2=Carney SM |author3=Davies C |author4=Furukawa TA |author5=Kupfer DJ |author6=Frank E |author7=Goodwin GM | title = Relapse prevention with antidepressant drug treatment in depressive disorders: A systematic review | journal = [[The Lancet]] | volume = 361 | issue = 9358 | pages = 653–61 | year = 2003 | pmid = 12606176 | doi = 10.1016/S0140-6736(03)12599-8 }}</ref> |
||
Kdor doživlja ponavljajoče se epizode depresije, potrebuje neprekinjeno zdravljenje, da ne pride do hujše, dolgoročne depresije. V nekaterih primerih je treba jemati zdravila dalj časa ali celo do konca življenja.<ref>{{cite web|url=http://www.nlm.nih.gov/medlineplus/ency/article/000945.htm| title=Major Depression|work=MedlinePlus|date=10 March 2014|accessdate= 16 July 2010}}</ref> |
Kdor doživlja ponavljajoče se epizode depresije, potrebuje neprekinjeno zdravljenje, da ne pride do hujše, dolgoročne depresije. V nekaterih primerih je treba jemati zdravila dalj časa ali celo do konca življenja.<ref>{{cite web|url=http://www.nlm.nih.gov/medlineplus/ency/article/000945.htm| title=Major Depression|work=MedlinePlus|date=10 March 2014|accessdate= 16 July 2010}}</ref> |
||
Primeri s slabim izidom so povezani z dejavniki, kot so neustrezno zdravljenje, hudi začetni simptomi, med drugimi lahko da psihoza, nastop bolezni v mladosti, več predhodnih epizod, nepopolno okrevanje po enem letu, že obstoječa huda duševna ali zdravstvena motnja kot tudi disfunkcionalno družinsko okolje.<ref>{{cite web|url=http://www.mdguidelines.com/depression-major/prognosis| title=Depression, Major: Prognosis| work=MDGuidlines| publisher=[[Guardian Life Insurance Company of America]]|accessdate= |
Primeri s slabim izidom so povezani z dejavniki, kot so neustrezno zdravljenje, hudi začetni simptomi, med drugimi lahko da psihoza, nastop bolezni v mladosti, več predhodnih epizod, nepopolno okrevanje po enem letu, že obstoječa huda duševna ali zdravstvena motnja kot tudi disfunkcionalno družinsko okolje.<ref>{{cite web| url=http://www.mdguidelines.com/depression-major/prognosis| title=Depression, Major: Prognosis| work=MDGuidlines| publisher=[[Guardian Life Insurance Company of America]]| accessdate=16 July 2010| archive-date=2010-04-20| archive-url=https://web.archive.org/web/20100420055044/http://www.mdguidelines.com/depression-major/prognosis| url-status=dead}}</ref> |
||
[[Pričakovana življenjska doba]] depresivnih ljudi je nižja od pri ljudeh brez depresije, deloma zato, ker so depresivni bolniki izpostavljeni nevarnosti zaradi samomora.<ref name="pmid12377293">{{cite journal | |
[[Pričakovana življenjska doba]] depresivnih ljudi je nižja od pri ljudeh brez depresije, deloma zato, ker so depresivni bolniki izpostavljeni nevarnosti zaradi samomora.<ref name="pmid12377293">{{cite journal | author1 = Cassano P|author2= Fava M | title = Depression and public health: an overview | url = https://archive.org/details/sim_journal-of-psychosomatic-research_2002-10_53_4/page/849| journal = J Psychosom Res | volume = 53 | issue = 4 | pages = 849–57 | year = 2002 | pmid = 12377293 | doi = 10.1016/S0022-3999(02)00304-5 }}</ref> Vendar pa je njih [[umrljivost]] višja tudi iz drugih vzrokov,<ref name="pmid17640152">{{cite journal | author = Rush AJ | title = The varied clinical presentations of major depressive disorder | journal = The Journal of clinical psychiatry | volume = 68 | issue = Supplement 8 | pages = 4–10 | year = 2007 | pmid = 17640152 }}</ref> ker so dovzetnejši za obolenja, kot so na primer bolezni srca.<ref name="pmid18334889"/> Do 60 % ljudi, ki storijo samomor, imajo motnje razpoloženja, kot je huda depresija, in tveganje je še posebej visoko, če ima oseba izrazit občutek brezupa, če ima depresijo in hkrati mejno motnjo osebnosti.<ref name="IntegrativeSuicide">{{Harvnb|Barlow|2005| pp=248–49}}</ref> Dosmrtna nevarnost za samomor, povezana z diagnozo hude depresije, se v ZDA ceni na 3,4 %, kar je povprečje dveh zelo raznolikih vrednosti, to je skoraj 7 % za moške in 1 % za ženske<ref name="pmid11437805">{{cite journal | author1 = Blair-West GW|author2= Mellsop GW | title = Major depression: Does a gender-based down-rating of suicide risk challenge its diagnostic validity? | journal = Australian and New Zealand Journal of Psychiatry | volume = 35 | issue = 3 | pages = 322–28 | year = 2001 | pmid = 11437805 | doi = 10.1046/j.1440-1614.2001.00895.x }}</ref> (čeprav so poskusi samomora pogostejši pri ženskah).<ref>{{cite journal | author1 = Oquendo MA |author2=Bongiovi-Garcia ME |author3=Galfalvy H |author4=Goldberg PH |author5=Grunebaum MF |author6=Burke AK |author7=Mann JJ | title = Sex differences in clinical predictors of suicidal acts after major depression: a prospective study | url = https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2007-01_164_1/page/134 | journal = The American Journal of Psychiatry | volume = 164 | issue = 1 | pages = 134–41 | year = 2007 | pmid = 17202555 | doi = 10.1176/appi.ajp.164.1.134 }}</ref> Ocena je bistveno nižja od prej sprejete vrednosti 15 %, ki je rezultat starejših študij hospitaliziranih bolnikov.<ref name="pmid11097952">{{cite journal | author1 = Bostwick JM|author2= Pankratz VS | title = Affective disorders and suicide risk: A reexamination | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 157 | issue = 12 | pages = 1925–32 | year = 2000 | pmid = 11097952 | doi = 10.1176/appi.ajp.157.12.1925 | url = http://ajp.psychiatryonline.org/cgi/content/full/157/12/1925 }}</ref> |
||
Depresija je pogosto povezana z brezposelnostjo in revščino.<ref>{{cite journal | |
Depresija je pogosto povezana z brezposelnostjo in revščino.<ref>{{cite journal | author1 = Weich S|author2= Lewis G | title = Poverty, unemployment, and common mental disorders: Population based cohort study | journal = [[BMJ]] | volume = 317 | issue = 7151 | pages = 115–19 | year = 1998 | pmid = 9657786 | pmc = 28602 | doi = 10.1136/bmj.317.7151.115}}</ref> Huda depresija je trenutno vodilni vzrok za [[breme bolezni]] v Severni Ameriki in v drugih državah z visokimi dohodki, v svetovnem merilu pa četrti najpogostejši vzrok. Svetovna zdravstvena organizacija za leto 2030 napoveduje, da bo leta 2030 depresija na drugem mestu (za [[HIV]]) kot vzrok za breme bolezni.<ref name="pmid17132052">{{cite journal | author1 = Mathers CD|author2= Loncar D | title = Projections of global mortality and burden of disease from 2002 to 2030 | journal = PLoS Med. | volume = 3 | issue = 11 | pages = e442 | year = 2006 | pmid = 17132052 | pmc = 1664601 | doi = 10.1371/journal.pmed.0030442 }}</ref> Zamuda ali neuspeh pri iskanju možnosti za zdravljenje ob ponovitvi, in pa neuspeh zdravstvenih služb, da bi terapijo zagotovile, sta dve od ovir, ki zmanjševanje invalidnosti preprečujejo.<ref name=Andrews08>{{cite journal | author = Andrews G | title = In Review: Reducing the Burden of Depression | journal = Canadian Journal of Psychiatry | volume = 53 | issue = 7 | pages = 420–27 | year = 2008 | pmid = 18674396 | url = http://publications.cpa-apc.org/media.php?mid=642 }}</ref> |
||
==Epidemiologija== |
==Epidemiologija== |
||
Vrstica 266: | Vrstica 266: | ||
{{Multicol-end}}]] |
{{Multicol-end}}]] |
||
Depresija je glavni vzrok za [[obolevnost]] po vsem svetu.<ref>{{cite web |url=http://www.who.int/whr/2001/en/index.html |title=The world health report 2001 – Mental Health: New Understanding, New Hope |accessdate=19 October 2008 |work=WHO website |publisher=World Health Organization |year=2001}}</ref> Leta 2010 naj zaradi nje trpelo približno 298 milijonov ljudi (4,3 % svetovnega prebivalstva).<ref name=LancetEpi2012/> Dosmrtna pogostnost je zelo različna, od 3 % na Japonskem do 17 % v ZDA.<ref name="pmid12830306"/> Odstotek ljudi, ki med svojim življenjem prestanejo depresijo, v večini držav med 8 in 12 %.<ref name="pmid12830306">{{cite journal | |
Depresija je glavni vzrok za [[obolevnost]] po vsem svetu.<ref>{{cite web |url=http://www.who.int/whr/2001/en/index.html |title=The world health report 2001 – Mental Health: New Understanding, New Hope |accessdate=19 October 2008 |work=WHO website |publisher=World Health Organization |year=2001}}</ref> Leta 2010 naj zaradi nje trpelo približno 298 milijonov ljudi (4,3 % svetovnega prebivalstva).<ref name=LancetEpi2012/> Dosmrtna pogostnost je zelo različna, od 3 % na Japonskem do 17 % v ZDA.<ref name="pmid12830306"/> Odstotek ljudi, ki med svojim življenjem prestanejo depresijo, v večini držav med 8 in 12 %.<ref name="pmid12830306">{{cite journal | author1= Andrade L |author2=Caraveo-Anduaga JJ |author3=Berglund P |author4=Bijl RV |author5=De Graaf R |author6=Vollebergh W |author7=Dragomirecka E |author8=Kohn R |author9=Keller M |author10=Kessler RC |author11=Kawakami N |author12=Kiliç C |author13=Offord D |author14=Ustun TB |author15=Wittchen HU |display-authors=5 | title = The epidemiology of major depressive episodes: results from the International Consortium of Psychiatric Epidemiology (ICPE) Surveys | journal = Int J Methods Psychiatr Res | volume = 12 | issue = 1 | pages = 3–21 | year = 2003 | pmid = 12830306 | doi = 10.1002/mpr.138 }}</ref> V Severni Ameriki, je verjetnost za hudo depresivno epizodo tekom enega leta je 3-5% za moške in 8-10% pri ženskah.<ref>{{cite journal | author1 = Kessler RC |author2=Berglund P |author3=Demler O |author4=Jin R |author5=Merikangas KR |author6=Walters EE | title = Lifetime prevalence and age-of-onset distributions of DSM-IV disorders in the National Comorbidity Survey Replication | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 62 | issue = 6 | pages = 593–602 | year = 2005 | pmid = 15939837 | doi = 10.1001/archpsyc.62.6.593 }}</ref> <ref>{{cite journal | author1 = Murphy JM |author2=Laird NM |author3=Monson RR |author4=Sobol AM |author5=Leighton AH | title = A 40-year perspective on the prevalence of depression: The Stirling County Study | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 57 | issue = 3 | pages = 209–15 | year = 2000 | pmid = 10711905 | doi = 10.1001/archpsyc.57.3.209 }}</ref> Populacijske študije so dosledno ugotavljale, da so resne približno dvakrat pogostejše pri ženskah kot pri moških, čeprav ni jasno, zakaj je tako, in tudi ne, ali se za tem skrivajo še neodkriti dejavniki.<ref name=Kuehner03>{{cite journal | author = Kuehner C | title = Gender differences in unipolar depression: An update of epidemiological findings and possible explanations | journal = Acta Psychiatrica Scandinavica | volume = 108 | issue = 3 | pages = 163–74 | year = 2003 | pmid = 12890270 | doi = 10.1034/j.1600-0447.2003.00204.x }}</ref> Relativen porast v številu obolenj je bolj kot s kronološko starostjo povezan z razvojem v puberteti, v starosti od 15 do 18 let doseže nivo odraslih oseb in je, kot se zdi, bolj povezan s psihosocialnimi kot pa s hormonalnimi dejavniki.<ref name=Kuehner03/> |
||
Najbolj pogosta skupina s prvo depresivno epizodo so prizadeti starosti 30 do 40 let; drugi, nižji vrh pojavnosti je med leti 50 in 60.<ref name=Eaton97>{{cite journal | |
Najbolj pogosta skupina s prvo depresivno epizodo so prizadeti starosti 30 do 40 let; drugi, nižji vrh pojavnosti je med leti 50 in 60.<ref name=Eaton97>{{cite journal | author1 = Eaton WW |author2=Anthony JC |author3=Gallo J |author4=Cai G |author5=Tien A |author6=Romanoski A |author7=Lyketsos C |author8=Chen LS | title = Natural history of diagnostic interview schedule/DSM-IV major depression. The Baltimore Epidemiologic Catchment Area follow-up | journal = Archives of General Psychiatry | volume = 54 | issue = 11 | pages = 993–99 | year = 1997 | pmid = 9366655 | doi = 10.1001/archpsyc.1997.01830230023003 }}</ref> Nevrološka stanja, kot so [[Možganska kap|kap]], [[Parkinsonova bolezen]] ali [[multipla skleroza]], nevarnost za hudo depresijo povečujejo, prav tako se poveča prvo leto po porodu.<ref name=Rickards05>{{cite journal | author = Rickards H | title = Depression in neurological disorders: Parkinson's disease, multiple sclerosis, and stroke | journal = Journal of Neurology Neurosurgery and Psychiatry | volume = 76 | pages = i48–i52 | year = 2005 | pmid = 15718222 | pmc = 1765679 | doi = 10.1136/jnnp.2004.060426 | url = http://jnnp.bmj.com/cgi/content/full/76/suppl_1/i48 }}</ref> Prav tako je tveganje večje po srčno-žilnih boleznih srca in ožilja, riziko za depresijo je pri slabem izidu bolezni večji, kot pa pri dobrem. <ref name="pmid18334889">{{cite journal | author1 = Alboni P |author2=Favaron E |author3=Paparella N |author4=Sciammarella M |author5=Pedaci M | title = Is there an association between depression and cardiovascular mortality or sudden death? | journal = Journal of cardiovascular medicine (Hagerstown, Md.) | volume = 9 | issue = 4 | pages = 356–62 | year = 2008 | pmid = 18334889 | doi = 10.2459/JCM.0b013e3282785240 }}</ref><ref name="pmid11383983">{{cite journal | author1 = Strik JJ |author2=Honig A |author3=Maes M | title = Depression and myocardial infarction: relationship between heart and mind | journal = Progress in neuro-psychopharmacology & biological psychiatry | volume = 25 | issue = 4 | pages = 879–92 | year = 2001 | pmid = 11383983 | doi = 10.1016/S0278-5846(01)00150-6 }}</ref> Študije si pri razširjenosti depresije med starejšimi nasprotujejo, večinoma pa podatki kažejo na padec v tej starostni skupini.<ref>{{cite journal | author = Jorm AF | title = Does old age reduce the risk of anxiety and depression? A review of epidemiological studies across the adult life span | url = https://archive.org/details/sim_psychological-medicine_2000-01_30_1/page/11 | journal = Psychological Medicine | volume = 30 | issue = 1 | pages = 11–22 | year = 2000 | pmid = 10722172 | doi = 10.1017/S0033291799001452 }}</ref> Depresivne motnje je bolj kot pri podeželskem opaziti pri mestnem prebivalstvu, prevladuje pa v populacijah z močnejšimi socialno-ekonomskimi dejavniki, kot na primer brezdomstvom.<ref>Gelder, M., Mayou, R. and Geddes, J. 2005. Psychiatry. 3rd ed. New York: Oxford. pp105.</ref> |
||
==Zgodovina== |
==Zgodovina== |
||
Vrstica 274: | Vrstica 274: | ||
{{Main | zgodovina depresije}} |
{{Main | zgodovina depresije}} |
||
Starodavni grški zdravnik [[Hipokrat]] je opisal sindrom melanholije kot samostojno bolezen s posebnimi duševnimi in telesnimi bolezenskimi znaki; "strahove in pobitost, če trajajo dlje časa," je opisal kot značilne za bolezen.<ref>Hippocrates, ''Aforizmi'', Oddelek 6.23</ref> Šlo je za podoben, vendar veliko širši pojem kot je dandanašnja depresija; poudarek je bil na grozdu [[Simptom|simptomov]], kot so [[žalost]], potrtost in malodušje, ki se jim pogosto pridružujejo [[strah]], [[jeza]], [[blodnje]] in [[obsedenosti]].<ref name="Radden2003">{{cite journal |author=Radden, J |year=2003 |title=Is this dame melancholy? Equating today's depression and past melancholia |journal=Philosophy, Psychiatry, & Psychology |volume=10 |issue=1 |pages=37–52 |url=http://muse.jhu.edu/journals/philosophy_psychiatry_and_psychology/v010/10.1radden01.html |doi=10.1353/ppp.2003.0081}}</ref> |
Starodavni grški zdravnik [[Hipokrat]] je opisal [[sindrom]] [[Melanholija|melanholije]] kot samostojno bolezen s posebnimi duševnimi in telesnimi bolezenskimi znaki; "strahove in pobitost, če trajajo dlje časa," je opisal kot značilne za bolezen.<ref>Hippocrates, ''Aforizmi'', Oddelek 6.23</ref> Šlo je za podoben, vendar veliko širši pojem kot je dandanašnja depresija; poudarek je bil na grozdu [[Simptom|simptomov]], kot so [[žalost]], potrtost in malodušje, ki se jim pogosto pridružujejo [[strah]], [[jeza]], [[blodnje]] in [[obsedenosti]].<ref name="Radden2003">{{cite journal |author=Radden, J |year=2003 |title=Is this dame melancholy? Equating today's depression and past melancholia |journal=Philosophy, Psychiatry, & Psychology |volume=10 |issue=1 |pages=37–52 |url=http://muse.jhu.edu/journals/philosophy_psychiatry_and_psychology/v010/10.1radden01.html |doi=10.1353/ppp.2003.0081}}</ref> |
||
Sam izraz ''depresija'' je izpeljanka iz latinskega glagola ''deprimere'', "potlačiti, zatreti".<ref>depress. (n.d.). Online Etymology Dictionary. Retrieved 30 June 2008, from [http://dictionary.reference.com/browse/depress Dictionary.com]</ref> Od 14. stoletja dalje so glagol uporabljali v smislu podjarmiti ali ponižati. Angleški pisec [[Richard Baker (kronist) | Richard Baker]] je glagol leta 1665 uporabil v svoji ''Kroniki'' za ljudi z "veliko depresijo duha", podobno tudi [[Samuel Johnson]] leta 1753.<ref>{{cite web |author= Wolpert, L |year=1999|title=Malignant Sadness: The Anatomy of Depression |work=The New York Times |url=http://www.nytimes.com/books/first/w/wolpert-sadness.html|accessdate=30. oktober 2008}}</ref> Izraz se je začel uporabljati tudi v [[depresija (fiziologija) | fiziologiji]] in [[depresija (ekonomija) | ekonomiji]]. Prvič je izraz v zvezi s psihiatričnim simptomom uporabil francoski psihiater [[Louis Delasiauve]] leta 1856, po 1860 se je začel prikazovati v medicinskih slovarjih v zvezi s fiziološkim in metaforičnim upadom čustvovanja.<ref name="pmid3074848">{{cite journal | author = Berrios GE | title = Melancholia and depression during the 19th century: A conceptual history | journal = British Journal of Psychiatry | volume = 153 | pages = 298–304 | year = 1988 | pmid = 3074848 | doi = 10.1192/bjp.153.3.298 }}</ref> Od [[Aristotel|Aristotla]] dalje so melanholijo povezovali z učenjaki in pametnimi ljudmi, ki jih njih kontemplativno življenje in ustvarjalnost še posebej ogrožata. Novejša zasnova je te povezave opustila, v 19. stoletju se je pojem vse bolj povezovaloz nežnim spolom.<ref name="Radden2003"/> |
Sam izraz ''depresija'' je izpeljanka iz latinskega glagola ''deprimere'', "potlačiti, zatreti".<ref>depress. (n.d.). Online Etymology Dictionary. Retrieved 30 June 2008, from [http://dictionary.reference.com/browse/depress Dictionary.com]</ref> Od 14. stoletja dalje so glagol uporabljali v smislu podjarmiti ali ponižati. Angleški pisec [[Richard Baker (kronist) | Richard Baker]] je glagol leta 1665 uporabil v svoji ''Kroniki'' za ljudi z "veliko depresijo duha", podobno tudi [[Samuel Johnson]] leta 1753.<ref>{{cite web |author= Wolpert, L |year=1999|title=Malignant Sadness: The Anatomy of Depression |work=The New York Times |url=http://www.nytimes.com/books/first/w/wolpert-sadness.html|accessdate=30. oktober 2008}}</ref> Izraz se je začel uporabljati tudi v [[depresija (fiziologija) | fiziologiji]] in [[depresija (ekonomija) | ekonomiji]]. Prvič je izraz v zvezi s psihiatričnim simptomom uporabil francoski psihiater [[Louis Delasiauve]] leta 1856, po 1860 se je začel prikazovati v medicinskih slovarjih v zvezi s fiziološkim in metaforičnim upadom čustvovanja.<ref name="pmid3074848">{{cite journal | author = Berrios GE | title = Melancholia and depression during the 19th century: A conceptual history | journal = British Journal of Psychiatry | volume = 153 | pages = 298–304 | year = 1988 | pmid = 3074848 | doi = 10.1192/bjp.153.3.298 }}</ref> Od [[Aristotel|Aristotla]] dalje so melanholijo povezovali z učenjaki in pametnimi ljudmi, ki jih njih kontemplativno življenje in ustvarjalnost še posebej ogrožata. Novejša zasnova je te povezave opustila, v 19. stoletju se je pojem vse bolj povezovaloz nežnim spolom.<ref name="Radden2003"/> |
||
Vrstica 280: | Vrstica 280: | ||
Čeprav je izraz ''melanholija'' še dalje bil prevladujoč diagnostični izraz, je ''depresija'' sčasoma prihajala vse bolj do besede v medicinskih razpravah in je ob koncu stoletja bila že njen sinonim; nemški psihiater [[Emil Kraepelin]] ga je verjetno prvi uporabil kot krovni izraz, ko je različne vrste melanholije imenoval ''depresivna stanja''.<ref name="Davison2006">{{cite journal |last=Davison |first=K|year=2006|title=Historical aspects of mood disorders |journal=Psychiatry |volume=5 |issue=4 |pages=115–18 |doi=10.1383/psyt.2006.5.4.115}}</ref> |
Čeprav je izraz ''melanholija'' še dalje bil prevladujoč diagnostični izraz, je ''depresija'' sčasoma prihajala vse bolj do besede v medicinskih razpravah in je ob koncu stoletja bila že njen sinonim; nemški psihiater [[Emil Kraepelin]] ga je verjetno prvi uporabil kot krovni izraz, ko je različne vrste melanholije imenoval ''depresivna stanja''.<ref name="Davison2006">{{cite journal |last=Davison |first=K|year=2006|title=Historical aspects of mood disorders |journal=Psychiatry |volume=5 |issue=4 |pages=115–18 |doi=10.1383/psyt.2006.5.4.115}}</ref> |
||
Sigmund Freud je v svojem članku ''Žalovanje in melanholija'' primerjal melanholično stanje z žalovanjem. Postavil je teorijo, da izguba zaradi smrti ali razdora, predstavlja ne samo objektivno, temveč tudi subjektivno izgubo; depresiven posameznik se je identificiral s predmetom naklonjenosti, v [[podzavest | nezavednem]], [[narcizem | narcisoidnem]] procesu, ki ga Freud imenuje '' libidinalna [[katekseza]]'' [[Id, ego in super-ego | jaza]]. Takšna izguba ima za posledico hude melanholične simptome, katerih korenine leže globlje kot žalovanje; ne samo da se na zunanji svet gleda negativno, jaz sam je ogrožen.<ref name="Carhart-Harris08"/> Pacientov upad v ravni samoumevanja se kaže v prepričanju v lastno krivdo, inferiornost in brezvrednost.<ref name=autogenerated1 /> Poudaril je tudi izkušnje iz zgodnjega življenja, kot dejavnik, ki predisponira.<ref name="Radden2003"/> Meyer je predlagal mešan socialen in biološki okvir s poudarkom na ''reakcije'' v okvirju posameznikovega življenja, in argumentiral, da je treba uporabljati izraz ''depresija'' namesto ''melanholije''.<ref name="Lewis1934">{{cite journal |author=Lewis, AJ| year=1934|title=Melancholia: A historical review |journal=Journal of Mental Science |volume=80 |pages=1–42|doi= 10.1192/bjp.80.328.1}}</ref> Prva različica DSM (DSM-I, 1952) je vsebovala ''depresivno reakcijo'' in DSM-II (1968), '' depresivne nevroze'', opredeljene kot pretirane reakcije na notranje konflikte ali dogodek, ki ga je mogoče identificirati; vključil je tudi vključeno depresivno vrsto manično-depresivne psihoze v poglavju o večjih čustvenih motnjah.<ref name="DSMII">{{cite book |title=Diagnostic and statistical manual of mental disorders: DSM-II |
Sigmund Freud je v svojem članku ''Žalovanje in melanholija'' primerjal melanholično stanje z žalovanjem. Postavil je teorijo, da izguba zaradi smrti ali razdora, predstavlja ne samo objektivno, temveč tudi subjektivno izgubo; depresiven posameznik se je identificiral s predmetom naklonjenosti, v [[podzavest | nezavednem]], [[narcizem | narcisoidnem]] procesu, ki ga Freud imenuje '' libidinalna [[katekseza]]'' [[Id, ego in super-ego | jaza]]. Takšna izguba ima za posledico hude melanholične simptome, katerih korenine leže globlje kot žalovanje; ne samo da se na zunanji svet gleda negativno, jaz sam je ogrožen.<ref name="Carhart-Harris08"/> Pacientov upad v ravni samoumevanja se kaže v prepričanju v lastno krivdo, inferiornost in brezvrednost.<ref name=autogenerated1 /> Poudaril je tudi izkušnje iz zgodnjega življenja, kot dejavnik, ki predisponira.<ref name="Radden2003"/> Meyer je predlagal mešan socialen in biološki okvir s poudarkom na ''reakcije'' v okvirju posameznikovega življenja, in argumentiral, da je treba uporabljati izraz ''depresija'' namesto ''melanholije''.<ref name="Lewis1934">{{cite journal |author=Lewis, AJ| year=1934|title=Melancholia: A historical review |journal=Journal of Mental Science |volume=80 |pages=1–42|doi= 10.1192/bjp.80.328.1}}</ref> Prva različica DSM (DSM-I, 1952) je vsebovala ''depresivno reakcijo'' in DSM-II (1968), '' depresivne nevroze'', opredeljene kot pretirane reakcije na notranje konflikte ali dogodek, ki ga je mogoče identificirati; vključil je tudi vključeno depresivno vrsto manično-depresivne psihoze v poglavju o večjih čustvenih motnjah.<ref name="DSMII">{{cite book |title=Diagnostic and statistical manual of mental disorders: DSM-II |publisher=American Psychiatric Publishing, Inc. |location=Washington, DC |year=1968 |chapter=Schizophrenia |url=http://www.psychiatryonline.com/DSMPDF/dsm-ii.pdf |format=PDF |accessdate=3. avgust 2008 |pages=36–37, 40 |archive-date=2007-08-20 |archive-url=https://web.archive.org/web/20070820165422/http://www.psychiatryonline.com/DSMPDF/dsm-ii.pdf |url-status=dead }}</ref> |
||
Sredi 20. stoletja so raziskovalci razvili teorijo, da depresijo povzroča [[teorija kemičnega neravnovesja | kemično neravnovesje]] v nevrotransmitorjih v možganih, teorijo, ki temelji na v petdesetih letih opaženih učinkih [[rezerpin]]a in [[izoniazid]]a na ravni monoaminskih nevrotransmitorjev in na simptome depresije.<ref>{{cite journal | author = Schildkraut JJ | title = The catecholamine hypothesis of affective disorders: A review of supporting evidence | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 122 | issue = 5 | pages = 509–22 | year = 1965 | pmid = 5319766 | doi = 10.1176/appi.ajp.122.5.509 }}</ref> |
Sredi 20. stoletja so raziskovalci razvili teorijo, da depresijo povzroča [[teorija kemičnega neravnovesja | kemično neravnovesje]] v nevrotransmitorjih v možganih, teorijo, ki temelji na v petdesetih letih opaženih učinkih [[rezerpin]]a in [[izoniazid]]a na ravni monoaminskih nevrotransmitorjev in na simptome depresije.<ref>{{cite journal | author = Schildkraut JJ | title = The catecholamine hypothesis of affective disorders: A review of supporting evidence | url = https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_1965-11_122_5/page/509 | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 122 | issue = 5 | pages = 509–22 | year = 1965 | pmid = 5319766 | doi = 10.1176/appi.ajp.122.5.509 }}</ref> |
||
Izraz "unipolarna" (skupaj s sorodnim izrazom "[[bipolarna motnja | bipolarna]]") je skoval nevrolog in psihiater [[Karl Kleist]], po njem pa sta ga prevzela njegova učenca [[Edda Neele]] in [[Karl Leonhard]].<ref>[[Jules Angst|Angst J.]] Terminology, history and definition of bipolar spectrum. In: Maj M, Akiskal HS, López-Ibor JJ, Sartorius N (eds.), ''Bipolar disorders''. Chichester: Wiley & Sons, LTD; 2002. pp. 53–55.</ref> |
Izraz "unipolarna" (skupaj s sorodnim izrazom "[[bipolarna motnja | bipolarna]]") je skoval nevrolog in psihiater [[Karl Kleist]], po njem pa sta ga prevzela njegova učenca [[Edda Neele]] in [[Karl Leonhard]].<ref>[[Jules Angst|Angst J.]] Terminology, history and definition of bipolar spectrum. In: Maj M, Akiskal HS, López-Ibor JJ, Sartorius N (eds.), ''Bipolar disorders''. Chichester: Wiley & Sons, LTD; 2002. pp. 53–55.</ref> |
||
Izraz ''Večja depresivna motnja '' je uvedla sredi sedemdesetih let skupina zdravnikov ZDA v okviru predlogov za diagnostična merila, na temelju vzorcev za simptome (tako imenovana "Merila za raziskovalno diagnostiko", katerih osnova so starejša merila po Feighnerju<ref>{{cite web | |
Izraz ''Večja depresivna motnja '' je uvedla sredi sedemdesetih let skupina zdravnikov ZDA v okviru predlogov za diagnostična merila, na temelju vzorcev za simptome (tako imenovana "Merila za raziskovalno diagnostiko", katerih osnova so starejša merila po Feighnerju<ref>{{cite web |author1=Spitzer RL |author2=Endicott J |author3=Robins E |year=1975 |url=http://www.garfield.library.upenn.edu/classics1989/A1989U309700001.pdf |title=The development of diagnostic criteria in psychiatry |accessdate=8. november 2008 |format=PDF |archive-date=2005-12-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20051214203223/http://www.garfield.library.upenn.edu/classics1989/A1989U309700001.pdf |url-status=dead }}</ref>); v osemdesetih so jih vključili v DSM-III.<ref name="Philipp1991">{{cite journal | author1 = Philipp M | author2 = Maier W | author3 = Delmo CD | title = The concept of major depression. I. Descriptive comparison of six competing operational definitions including ICD-10 and DSM-III-R | journal = European Archives of Psychiatry and Clinical Neuroscience | volume = 240 | issue = 4–5 | pages = 258–65 | year = 1991 | pmid = 1829000 | doi = 10.1007/BF02189537 | url = http://www.springerlink.com/content/y2460650rm747035/ | access-date = 2015-03-28 | archive-date = 2019-06-30 | archive-url = https://web.archive.org/web/20190630214435/http://www.springerlink.com/content/y2460650rm747035/ | url-status = dead }}</ref> Iz razlogov skladnosti ICD-10 uporabljajo enaka merila; spremembe so samo manjše, uporabljajo pa diagnostični prag DSM za diagnozo ''blage depresivne epizode'', pri tem pa za zmerne in hude epizode dodajajo kategorije z višjim pragom.<ref name="DSMvsICD">{{cite web |author1=Gruenberg, A.M. |author2=Goldstein, R.D. |author3=Pincus, H.A. |year=2005 |url=http://media.wiley.com/product_data/excerpt/50/35273078/3527307850.pdf |title=Classification of Depression: Research and Diagnostic Criteria: DSM-IV and ICD-10 |work=Biology of Depression: From Novel Insights to Therapeutic Strategies (eds J. Licinio and M.-L. Wong)|publisher=Wiley-VCH Verlag GmbH|accessdate=30. oktober 2008|doi=10.1002/9783527619672.ch1}}</ref><ref name="Philipp1991"/> Starodavna ideja ''melanholije'' je še dalje preživela v opisu melanholičnega podtipa. |
||
Nove opredelitve depresije so naletele na širok sprejem, čeprav jim nekatere ugotovitve in stališča nasprotujejo. Če vedno je slišati empirično podprte argumente za vrnitev diagnoze melanholije.<ref name="ActaPsychiatrica06">{{cite journal | author = Bolwig, Tom G. | title = Melancholia: Beyond DSM, beyond neurotransmitters. Proceedings of a conference, May 2006, Copenhagen, Denmark | journal = Acta Psychiatrica Scandinavica Suppl | volume = 115 | issue = 433 | pages = 4–183 | year = 2007 | pmid = 17280564 | doi = 10.1111/j.1600-0447.2007.00956.x | last2 = Shorter | first2 = Edward }}</ref><ref>{{cite journal | |
Nove opredelitve depresije so naletele na širok sprejem, čeprav jim nekatere ugotovitve in stališča nasprotujejo. Če vedno je slišati empirično podprte argumente za vrnitev diagnoze melanholije.<ref name="ActaPsychiatrica06">{{cite journal | author = Bolwig, Tom G. | title = Melancholia: Beyond DSM, beyond neurotransmitters. Proceedings of a conference, May 2006, Copenhagen, Denmark | journal = Acta Psychiatrica Scandinavica Suppl | volume = 115 | issue = 433 | pages = 4–183 | year = 2007 | pmid = 17280564 | doi = 10.1111/j.1600-0447.2007.00956.x | last2 = Shorter | first2 = Edward }}</ref><ref>{{cite journal | author1 = Fink M |author2=Bolwig TG |author3=Parker G |author4=Shorter E | title = Melancholia: Restoration in psychiatric classification recommended | journal = Acta Psychiatrica Scandinavica | volume = 115 | issue = 2 | pages = 89–92 | year = 2007 | pmid = 17244171 | doi = 10.1111/j.1600-0447.2006.00943.x }}</ref> V zvezi z razvojem in promocijo antidepresivov in biološkega modela po koncu petdesetih let je bilo slišati kritične glasove, kar se odmevnosti diagnoze v javnosti tiče.<ref>{{cite book |title=The Antidepressant Era |last=Healy |first=David |year=1999 |publisher=Harvard University Press |location=Cambridge, MA |isbn=0-674-03958-0 |pages=42}}</ref> |
||
==Družba in kultura== |
==Družba in kultura== |
||
[[Image:Abraham Lincoln O-60 by Brady, 1862.jpg| thumb | 16. [[Predsednik Združenih držav Amerike | Ameriški predsednik]] [[Abraham Lincoln]] je trpel za "[[Depresija (razpoloženje) | melanholijo]] ", to je bolezensko sliko, poznanon dandanes kot klinična depresija.<ref>Wolf, Joshua [http://www.theatlantic.com/doc/200510/lincolns-clinical-depression "Lincoln's Great Depression"], ''The Atlantic'', October 2005, Retrieved 10 October 2009</ref>]] |
[[Image:Abraham Lincoln O-60 by Brady, 1862.jpg| thumb | 16. [[Predsednik Združenih držav Amerike | Ameriški predsednik]] [[Abraham Lincoln]] je trpel za "[[Depresija (razpoloženje) | melanholijo]] ", to je bolezensko sliko, poznanon dandanes kot klinična depresija.<ref>Wolf, Joshua [http://www.theatlantic.com/doc/200510/lincolns-clinical-depression "Lincoln's Great Depression"], ''The Atlantic'', October 2005, Retrieved 10 October 2009</ref>]] |
||
{{See also|Ljudje z |
{{See also|Ljudje z veliko depresivno motnjo}} |
||
Predstave med ljudmi o tem, kaj je depresija, se zelo razlikujejo, tako znotraj kultur kot tudi med njimi. "''Ker znanstveno utemeljene gotovosti ni''," je eden od komentatorjev pripomnil, "''se razprava o depresiji vrti okoli jezikovnih vprašanj. Kako stanje imenujemo - 'bolezen','' ''motnja', 'duševno stanje', - vpliva na to, kako nanj gledamo, kako ga diagnosticiramo in kako zdravimo''."<ref>{{cite web |url=http://www.slate.com/id/2129377|title=The Depression Wars: Would Honest Abe Have Written the Gettysburg Address on Prozac? |author=Maloney F|date= 3 November 2005|work= Slate magazine |publisher= Washington Post|accessdate=3 October 2008}}</ref> Obstajajo kulturne razlike glede tega, v kolikšni meri spada huda depresija med bolezni, ki zahtevajo individualno strokovno zdravljenje, in v kolikšni meri je kazalec za nekaj drugega, kot so recimo nerešeni socialni ali moralni problemi, biološka neravnovesja, ali pa odsev razlik v tem, kako prizadeti razume svoje lastne stiske, ki lahko krepijo občutke nemoči, in čustveni boj z njimi. |
Predstave med ljudmi o tem, kaj je depresija, se zelo razlikujejo, tako znotraj kultur kot tudi med njimi. "''Ker znanstveno utemeljene gotovosti ni''," je eden od komentatorjev pripomnil, "''se razprava o depresiji vrti okoli jezikovnih vprašanj. Kako stanje imenujemo - 'bolezen','' ''motnja', 'duševno stanje', - vpliva na to, kako nanj gledamo, kako ga diagnosticiramo in kako zdravimo''."<ref>{{cite web |url=http://www.slate.com/id/2129377|title=The Depression Wars: Would Honest Abe Have Written the Gettysburg Address on Prozac? |author=Maloney F|date= 3 November 2005|work= Slate magazine |publisher= Washington Post|accessdate=3 October 2008}}</ref> Obstajajo kulturne razlike glede tega, v kolikšni meri spada huda depresija med bolezni, ki zahtevajo individualno strokovno zdravljenje, in v kolikšni meri je kazalec za nekaj drugega, kot so recimo nerešeni socialni ali moralni problemi, biološka neravnovesja, ali pa odsev razlik v tem, kako prizadeti razume svoje lastne stiske, ki lahko krepijo občutke nemoči, in čustveni boj z njimi.<ref name="Karasz05">{{cite journal | author = Karasz A | title = Cultural differences in conceptual models of depression | journal = Social Science in Medicine | volume = 60 | issue = 7 | pages = 1625–35 | year = 2005 | pmid = 15652693 | doi = 10.1016/j.socscimed.2004.08.011 }}</ref> <ref>{{cite journal|author=Tilbury, F|year=2004|title=There are orphans in Africa still looking for my hands': African women refugees and the sources of emotional distress|journal=Health Sociology Review|volume=13|issue=1|pages=54–64 |doi=10.5172/hesr.13.1.54}}</ref> |
||
Diagnoza je v nekaterih državah, na primer na [[Ljudska republika Kitajska | Kitajskem]], manj pogosta. Razlog za to naj bi bilo v tradiciji zakoreninjeno zanikanje ali [[somatizacija]] čustvene depresije (čeprav se je po letu 1980 lahko da zanikanje depresije na Kitajskem že drastično spremenilo).<ref>{{cite journal | |
Diagnoza je v nekaterih državah, na primer na [[Ljudska republika Kitajska | Kitajskem]], manj pogosta. Razlog za to naj bi bilo v tradiciji zakoreninjeno zanikanje ali [[somatizacija]] čustvene depresije (čeprav se je po letu 1980 lahko da zanikanje depresije na Kitajskem že drastično spremenilo).<ref>{{cite journal | author1 = Parker G |author2=Gladstone G |author3=Chee KT | title = Depression in the planet's largest ethnic group: The Chinese | url = https://archive.org/details/sim_american-journal-of-psychiatry_2001-06_158_6/page/857 | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 158 | issue = 6 | pages = 857–64 | year = 2001 | pmid = 11384889 | doi = 10.1176/appi.ajp.158.6.857 }}</ref> Po drugi strani je možno, da so zahodne kulture začele na človeško stisko gledati drugače in pri tem nekatere od njenih oblik povzdignile v status motnje. Avstralski profesor [[Gordon Parker]] in drugi so argumentirali, da zahodna zasnova depresije "''medikalizira''" žalost ali bedo.<ref name=Parker07>{{cite journal | author = Parker G | title = Is depression overdiagnosed? Yes | journal = [[BMJ]] | volume = 335 | issue = 7615 | pages = 328 | year = 2007 | pmid = 17703040 | pmc = 1949440 | doi = 10.1136/bmj.39268.475799.AD | url = http://www.bmj.com/cgi/content/full/335/7615/328 }}</ref><ref>{{cite journal |author1=Pilgrim D|author2= Bentall R|year=1999|title=The medicalisation of misery: A critical realist analysis of the concept of depression |journal=Journal of Mental Health |volume=8 |issue=3 |pages=261–74 |url=http://www.ingentaconnect.com/content/apl/cjmh/1999/00000008/00000003/art00007 |doi=10.1080/09638239917580}}</ref> Podobno trdijo drugi, z madžarsko-ameriškim psihiaterom [[Thomas Szasz|Thomasom Szaszom]] na čelu, da je depresija metaforična bolezen, katero je neprimerno obravnavati kot dejansko obolenje.<ref>{{cite web |author=Steibel W (Producer) |year=1998 |url=http://www.szasz.com/isdepressionadiseasetranscript.html |title=Is depression a disease? |work=Debatesdebates |accessdate=16 November 2008}}</ref> Čutiti je bilo tudi zaskrbljenost, da se DSM kot tudi področje opisne psihiatrije, ki izraz uporabljata, nagibata k [[postvarenje (zmota) | potvarjanju]] abstraktnih pojavov, kot je recimo depresija, pri katerih gre lahko da v resnici za [[ Socialni konstruktivizem | socialne konstrukte]].<ref name="Blazer">{{cite book |author=Blazer DG |title=The age of melancholy: "Major depression" and its social origins |url=https://archive.org/details/ageofmelancholym0000blaz |publisher= Routledge|location=New York, NY, USA |year=2005 |isbn=978-0-415-95188-3}}</ref> Ameriški [[arhetipska psihologija | arhetipski psiholog]] [[James Hillman]] piše, da je depresija lahko zdrava za [[duša|dušo]], če "nudi zatočišče, omejitev, osredotočenje, resnost, težo, in ponižno nemoč. "<ref name="Hillman">{{cite book |author=Hillman, J. |editor=Moore, T. |title=A blue fire: Selected writings by James Hillman |url=https://archive.org/details/bluefireselected00hill |publisher= Harper & Row|location=New York, NY, USA |year=1989 |pages=[https://archive.org/details/bluefireselected00hill/page/152 152]–53 |isbn=0-06-016132-9}}</ref> Hillman trdi, da so terapevtski poskusi ozdraviti depresijo odmev krščanske teme [[vstajenje|vstajenja od mrtvih]], vendar pa imajo nesrečno posledico, da duševno stanje osebe demonizirajo. |
||
<!-- Pripomba: Za nove vnose so potrebni zansljivi viri, posebno kadar je govora o še živih osebah. To poglavje naj ne bi preraslo v kak dolg seznam; gl "Seznam ljudi z depresijo" članka --> |
<!-- Pripomba: Za nove vnose so potrebni zansljivi viri, posebno kadar je govora o še živih osebah. To poglavje naj ne bi preraslo v kak dolg seznam; gl "Seznam ljudi z depresijo" članka --> |
||
Zgodovinske osebe so pogosto bile zadržane, kadar je bilo govora o njih depresiji in zdravljenju, tako zaradi družbene stigmatizacije kot tudi zaradi nevednosti, kar se diagnoze ali zdravljenja tiče. Kljub temu pa je analiza ali razlaga pisem, dnevnikov, umetniških del, spisov, ali izjav njihovih družinskih članov in prijateljev pri nekaterih zgodovinskih osebnosti omogoča domnevo, da so lahko da imeli neko obliko depresije. Ljudje, ki so morda imeli depresijo, so med drugimi anglešča pisateljica [[Mary Shelley]]<ref>{{cite book |last=Seymour|first=Miranda |title= Mary Shelley|publisher=Grove Press|year=2002 |pages=560–61 |isbn=0-8021-3948-5}}</ref> Ameriško-britanski pisatelj [[Henry James]]<ref>{{cite web |
Zgodovinske osebe so pogosto bile zadržane, kadar je bilo govora o njih depresiji in zdravljenju, tako zaradi družbene stigmatizacije kot tudi zaradi nevednosti, kar se diagnoze ali zdravljenja tiče. Kljub temu pa je analiza ali razlaga pisem, dnevnikov, umetniških del, spisov, ali izjav njihovih družinskih članov in prijateljev pri nekaterih zgodovinskih osebnosti omogoča domnevo, da so lahko da imeli neko obliko depresije. Ljudje, ki so morda imeli depresijo, so med drugimi anglešča pisateljica [[Mary Shelley]]<ref>{{cite book |last=Seymour|first=Miranda |title= Mary Shelley|publisher=Grove Press|year=2002 |pages=560–61 |isbn=0-8021-3948-5}}</ref> Ameriško-britanski pisatelj [[Henry James]]<ref>{{cite web|url=http://www.pbs.org/wgbh/masterpiece/americancollection/american/genius/henry_bio.html|title=Biography of Henry James|publisher=[[Public Broadcasting Service|pbs.org]]|accessdate=19 August 2008|archive-date=2016-09-26|archive-url=https://web.archive.org/web/20160926081921/http://www.pbs.org/wgbh/masterpiece/americancollection/american/genius/henry_bio.html|url-status=dead}}</ref> in ameriški predsednik [[Abraham Lincoln]].<ref>{{cite book | last= Burlingame |first=Michael | title = The Inner World of Abraham Lincoln | url= https://archive.org/details/innerworldofabra0000mich | publisher = University of Illinois Press | location = Urbana | year = 1997 | isbn = 0-252-06667-7 | pages = xvii, 92–113 }}</ref> Nekateri znani sodobniki, ki so morebiti depresivni, so med drugim kanadski pisec pesmi [[Leonard Cohen]]<ref>{{cite web |author=Pita E |
||
|url=http://www.webheights.net/10newsongs/press/elmunmag.htm |
|url=http://www.webheights.net/10newsongs/press/elmunmag.htm |
||
|title=An Intimate Conversation with...Leonard Cohen |
|title=An Intimate Conversation with...Leonard Cohen |
||
|date=26 September 2001 |
|date=26 September 2001 |
||
|accessdate=3 October 2008 |
|accessdate=3 October 2008 |
||
}}</ref> in ameriški dramatik in romanopisec [[Tennessee Williams]].<ref name="Jeste04">{{cite journal | |
}}</ref> in ameriški dramatik in romanopisec [[Tennessee Williams]].<ref name="Jeste04">{{cite journal | author1 = Jeste ND |author2=Palmer BW |author3=Jeste DV | title = Tennessee Williams | journal = American Journal of Geriatric Psychiatry | volume = 12 | issue = 4 | pages = 370–75 | year = 2004 | pmid = 15249274 | doi = 10.1176/appi.ajgp.12.4.370 }}</ref> Nekateri pionirji med psihologi, kot sta Američana [[William James]]<ref name="James">{{cite book |editor=James H. |title=Letters of William James (Vols. 1 and 2) |publisher=Kessinger Publishing Co|location=Montana USA |pages=147–48|isbn=978-0-7661-7566-2 |year=1920}}</ref><ref name="HistoryJames">{{Harvnb |Hergenhahn|2005| p=311}}</ref> in [[John B. Watson]],<ref name="Cohen">{{cite book |author=Cohen D |title=J. B. Watson: The Founder of Behaviourism |url=https://archive.org/details/jbwatsonfoundero0000cohe |publisher=Routledge & Kegan Paul |location=London, UK |year=1979 |pages=[https://archive.org/details/jbwatsonfoundero0000cohe/page/7 7] |isbn=0-7100-0054-5}}</ref> so se sami osredotočali na svojo depresijo. |
||
⚫ | Razprave o tem, ali so nevrološke motnje in motnje razpoloženja lahko povezane z [[ustvarjalnost]]jo, trajajo že od Aristotela dalje.<ref name="pmid18689294">{{cite journal | author = Andreasen NC | title = The relationship between creativity and mood disorders | journal = Dialogues in clinical neuroscience | volume = 10 | issue = 2 | pages = 251–5 | year = 2008 | pmid = 18689294 | pmc = 3181877 }}</ref> <ref>{{cite journal |author=Simonton, DK |year=2005 |
||
⚫ | Razprave o tem, ali so nevrološke motnje in motnje razpoloženja lahko povezane z [[ustvarjalnost]]jo, trajajo že od Aristotela dalje.<ref name="pmid18689294">{{cite journal | author = Andreasen NC | title = The relationship between creativity and mood disorders | journal = Dialogues in clinical neuroscience | volume = 10 | issue = 2 | pages = 251–5 | year = 2008 | pmid = 18689294 | pmc = 3181877 }}</ref> <ref>{{cite journal |author=Simonton, DK |year=2005 |title=Are genius and madness related? Contemporary answers to an ancient question |journal=Psychiatric Times |volume=22 |issue=7 |url=http://www.psychiatrictimes.com/display/article/10168/52456?pageNumber=1 |access-date=2015-03-28 |archive-date=2009-01-14 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090114065333/http://www.psychiatrictimes.com/display/article/10168/52456?pageNumber=1 |url-status=dead }}</ref> Britanska literatura nudi številna razmišljanja o depresiji.<ref name="Heffernan">{{cite book |author=Heffernan CF |title=The melancholy muse: Chaucer, Shakespeare and early medicine |url=https://archive.org/details/melancholymusech0000heff |publisher=Duquesne University Press |location=Pittsburgh, PA, USA |year=1996 |isbn=0-8207-0262-5}}</ref> Angleški filozof [[John Stuart Mill]] je doživel večmesečno obdobje, imenoval ga je "''mračno živčno stanje''", v katerem je človek "''nedovzeten za užitek ali prijetno razburjenje; eno izmed onih razpoloženj, ko vse, kar te drugače razveseljuje, postane neokusno ali nezanimivo''". Citira angleškega pesnika [[Samuel Taylor Coleridge]]a in njegovo "potrtost" kot popoln opis njegovega primera: "''Žalost brez srčne bolečine, prazna, temna in pusta / dremava, zadušena žalost, brez čustev / brez naravnega odtoka ali rešitve / v besedi, ali vzdihu, ali solzi''."<ref name="Mill">{{cite book |url=http://www.gutenberg.org/files/10378/10378-8.txt |title=Autobiography |last=Mill |first=John S. |authorlink=John Stuart Mill |format=txt |publisher=Project Gutenberg EBook |pages=1826–32|chapter= A crisis in my mental history: One stage onward |accessdate=9 August 2008 |isbn=1-4212-4200-1|year=2003}}</ref> <ref>{{cite journal |author=Sterba R |title=The 'Mental Crisis' of John Stuart Mill|journal=Psychoanalytic Quarterly|volume=16 |issue=2 |pages=271–72 |year=1947|url=http://www.pep-web.org/document.php?id=PAQ.016.0271C |accessdate=5 November 2008}}</ref> Angleški pisatelj [[Samuel Johnson]] okoli 1780 uporablja opis "''Črni pes''" za svojo depresijo,<ref name=McKinlay05>{{cite web |url=http://www.blackdoginstitute.org.au/docs/McKinlay.pdf |title=Churchill’s Black Dog?: The History of the ‘Black Dog’ as a Metaphor for Depression |year=2005 |accessdate=18 August 2008 |work=Black Dog Institute website |publisher=Black Dog Institute |format=PDF |archive-date=2008-09-10 |archive-url=https://web.archive.org/web/20080910170230/http://www.blackdoginstitute.org.au/docs/McKinlay.pdf |url-status=dead }}</ref> izraz, ki ga je pozneje populariziral za depresijo oboleli nekdanji britanski premier, Sir [[Winston Churchill]].<ref name=McKinlay05/> |
||
⚫ | Socialna stigma je, kare se tiče hude depresije, zelo razširjena, in stiki s službami za duševno zdravje jo le rahlo zmanjšajo. Javno mnenje o zdravljenju se od mnenja zdravstvenih delavcev izrazito razlikuje; za alternativno zdravljenje se misli, da je bolj koristno kot pa farmakološke alternative, ki uživajo slabo mnenje.<ref>{{cite book |title=Unmet Need in Psychiatry:Problems, Resources, Responses | |
||
⚫ | Socialna stigma je, kare se tiče hude depresije, zelo razširjena, in stiki s službami za duševno zdravje jo le rahlo zmanjšajo. Javno mnenje o zdravljenju se od mnenja zdravstvenih delavcev izrazito razlikuje; za alternativno zdravljenje se misli, da je bolj koristno kot pa farmakološke alternative, ki uživajo slabo mnenje.<ref>{{cite book |title=Unmet Need in Psychiatry:Problems, Resources, Responses |url=https://archive.org/details/unmetneedinpsych0000unse |editor1=Andrews G |editor2=Henderson S |year=2000 |publisher=Cambridge University Press |pages=[https://archive.org/details/unmetneedinpsych0000unse/page/409 409]|chapter= Public knowledge of and attitudes to mental disorders: a limiting factor in the optimal use of treatment services|author1=Jorm AF |author2=Angermeyer M |author3=Katschnig H|isbn=0-521-66229-X}}</ref> V Veliki Britaniji sta [[Kraljevski kolegij psihiatrov]] in [[Kraljevski kolegij splošnih zdravnikov]] 1992-1996 izvedla skupno petletno kampanjo Porazimo depresijo, z namenom izobraževanja in zmanjševanja stigme;<ref>{{cite journal | author1 = Paykel ES |author2=Tylee A |author3=Wright A |author4=Priest RG |author5=Rix S |author6=Hart D | title = The Defeat Depression Campaign: psychiatry in the public arena | journal = American Journal of Psychiatry | volume = 154 | issue = 6 Suppl | pages = 59–65 | year = 1997 | pmid = 9167546 }}</ref> [[Ipsos MORI | MORI]] študija po koncu kampanje je pokazala majhno pozitivno spremembo odnosa javnosti do depresije in do zdravljenja.<ref>{{cite journal | author1 = Paykel ES |author2=Hart D |author3=Priest RG | title = Changes in public attitudes to depression during the Defeat Depression Campaign | journal = British Journal of Psychiatry | volume = 173 | issue = 6 | pages = 519–22 | year = 1998 | pmid = 9926082 | doi = 10.1192/bjp.173.6.519}}</ref> |
||
== Druge živali == |
|||
{{further2|[[Psihopatologija živali#Depresija|Psihopatologija živali]]}} |
|||
==Sklici== |
==Sklici== |
||
{{Reflist|35em|refs = |
{{Reflist|35em|refs = |
||
<ref name=LancetEpi2012>{{cite journal |author1=Vos T |author2=Flaxman AD |author3=Naghavi M |author4=Lozano R |author5=Michaud C |display-authors=etal | title = Years lived with disability (YLDs) for 1160 sequelae of 289 diseases and injuries 1990–2010: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2010 | journal = The Lancet | volume = 380 | issue = 9859 | pages = 2163–96 | date = December 2012 | pmid = 23245607 | doi = 10.1016/S0140-6736(12)61729-2}}</ref> |
|||
<ref name=LancetEpi2012>{{vcite2 journal | vauthors = Vos T, Flaxman AD, Naghavi M, Lozano R, Michaud C, Ezzati M, Shibuya K, Salomon JA, Abdalla S, Aboyans V, Abraham J, Ackerman I, Aggarwal R, Ahn SY, Ali MK, Alvarado M, Anderson HR, Anderson LM, Andrews KG, Atkinson C, Baddour LM, Bahalim AN, Barker-Collo S, Barrero LH, Bartels DH, Basáñez MG, Baxter A, Bell ML, Benjamin EJ, Bennett D, Bernabé E, Bhalla K, Bhandari B, Bikbov B, Bin Abdulhak A, Birbeck G, Black JA, Blencowe H, Blore JD, Blyth F, Bolliger I, Bonaventure A, Boufous S, Bourne R, Boussinesq M, Braithwaite T, Brayne C, Bridgett L, Brooker S, Brooks P, Brugha TS, Bryan-Hancock C, Bucello C, Buchbinder R, Buckle G, Budke CM, Burch M, Burney P, Burstein R, Calabria B, Campbell B, Canter CE, Carabin H, Carapetis J, Carmona L, Cella C, Charlson F, Chen H, Cheng AT, Chou D, Chugh SS, Coffeng LE, Colan SD, Colquhoun S, Colson KE, Condon J, Connor MD, Cooper LT, Corriere M, Cortinovis M, de Vaccaro KC, Couser W, Cowie BC, Criqui MH, Cross M, Dabhadkar KC, Dahiya M, Dahodwala N, Damsere-Derry J, Danaei G, Davis A, De Leo D, Degenhardt L, Dellavalle R, Delossantos A, Denenberg J, Derrett S, Des Jarlais DC, Dharmaratne SD, Dherani M, Diaz-Torne C, Dolk H, Dorsey ER, Driscoll T, Duber H, Ebel B, Edmond K, Elbaz A, Ali SE, Erskine H, Erwin PJ, Espindola P, Ewoigbokhan SE, Farzadfar F, Feigin V, Felson DT, Ferrari A, Ferri CP, Fèvre EM, Finucane MM, Flaxman S, Flood L, Foreman K, Forouzanfar MH, Fowkes FG, Franklin R, Fransen M, Freeman MK, Gabbe BJ, Gabriel SE, Gakidou E, Ganatra HA, Garcia B, Gaspari F, Gillum RF, Gmel G, Gosselin R, Grainger R, Groeger J, Guillemin F, Gunnell D, Gupta R, Haagsma J, Hagan H, Halasa YA, Hall W, Haring D, Haro JM, Harrison JE, Havmoeller R, Hay RJ, Higashi H, Hill C, Hoen B, Hoffman H, Hotez PJ, Hoy D, Huang JJ, Ibeanusi SE, Jacobsen KH, James SL, Jarvis D, Jasrasaria R, Jayaraman S, Johns N, Jonas JB, Karthikeyan G, Kassebaum N, Kawakami N, Keren A, Khoo JP, King CH, Knowlton LM, Kobusingye O, Koranteng A, Krishnamurthi R, Lalloo R, Laslett LL, Lathlean T, Leasher JL, Lee YY, Leigh J, Lim SS, Limb E, Lin JK, Lipnick M, Lipshultz SE, Liu W, Loane M, Ohno SL, Lyons R, Ma J, Mabweijano J, MacIntyre MF, Malekzadeh R, Mallinger L, Manivannan S, Marcenes W, March L, Margolis DJ, Marks GB, Marks R, Matsumori A, Matzopoulos R, Mayosi BM, McAnulty JH, McDermott MM, McGill N, McGrath J, Medina-Mora ME, Meltzer M, Mensah GA, Merriman TR, Meyer AC, Miglioli V, Miller M, Miller TR, Mitchell PB, Mocumbi AO, Moffitt TE, Mokdad AA, Monasta L, Montico M, Moradi-Lakeh M, Moran A, Morawska L, Mori R, Murdoch ME, Mwaniki MK, Naidoo K, Nair MN, Naldi L, Narayan KM, Nelson PK, Nelson RG, Nevitt MC, Newton CR, Nolte S, Norman P, Norman R, O'Donnell M, O'Hanlon S, Olives C, Omer SB, Ortblad K, Osborne R, Ozgediz D, Page A, Pahari B, Pandian JD, Rivero AP, Patten SB, Pearce N, Padilla RP, Perez-Ruiz F, Perico N, Pesudovs K, Phillips D, Phillips MR, Pierce K, Pion S, Polanczyk GV, Polinder S, Pope CA, Popova S, Porrini E, Pourmalek F, Prince M, Pullan RL, Ramaiah KD, Ranganathan D, Razavi H, Regan M, Rehm JT, Rein DB, Remuzzi G, Richardson K, Rivara FP, Roberts T, Robinson C, De Leòn FR, Ronfani L, Room R, Rosenfeld LC, Rushton L, Sacco RL, Saha S, Sampson U, Sanchez-Riera L, Sanman E, Schwebel DC, Scott JG, Segui-Gomez M, Shahraz S, Shepard DS, Shin H, Shivakoti R, Singh D, Singh GM, Singh JA, Singleton J, Sleet DA, Sliwa K, Smith E, Smith JL, Stapelberg NJ, Steer A, Steiner T, Stolk WA, Stovner LJ, Sudfeld C, Syed S, Tamburlini G, Tavakkoli M, Taylor HR, Taylor JA, Taylor WJ, Thomas B, Thomson WM, Thurston GD, Tleyjeh IM, Tonelli M, Towbin JA, Truelsen T, Tsilimbaris MK, Ubeda C, Undurraga EA, van der Werf MJ, van Os J, Vavilala MS, Venketasubramanian N, Wang M, Wang W, Watt K, Weatherall DJ, Weinstock MA, Weintraub R, Weisskopf MG, Weissman MM, White RA, Whiteford H, Wiersma ST, Wilkinson JD, Williams HC, Williams SR, Witt E, Wolfe F, Woolf AD, Wulf S, Yeh PH, Zaidi AK, Zheng ZJ, Zonies D, Lopez AD, Murray CJ, AlMazroa MA, Memish ZA | title = Years lived with disability (YLDs) for 1160 sequelae of 289 diseases and injuries 1990–2010: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2010 | journal = Lancet | volume = 380 | issue = 9859 | pages = 2163–96 | date = December 2012 | pmid = 23245607 | doi = 10.1016/S0140-6736(12)61729-2 | display-authors = 6 }}</ref> |
|||
}} |
}} |
||
===Viri=== |
===Viri=== |
||
*{{cite book |title=Diagnostic and statistical manual of mental disorders, Fourth Edition, Text Revision: DSM-IV-TR |publisher=American Psychiatric Publishing, Inc. |location=Washington, DC |year=2000a|isbn=0-89042-025-4|ref= CITEREFAmerican_Psychiatric_Association2000a |
*{{cite book |title=Diagnostic and statistical manual of mental disorders, Fourth Edition, Text Revision: DSM-IV-TR |publisher=American Psychiatric Publishing, Inc. |location=Washington, DC |year=2000a|isbn=0-89042-025-4|ref= CITEREFAmerican_Psychiatric_Association2000a}} |
||
*{{cite book|author=Barlow DH |author2=Durand VM |title=Abnormal psychology: An integrative approach |
*{{cite book|author=Barlow DH |author2=Durand VM |title=Abnormal psychology: An integrative approach |edition=5. |publisher=Thomson Wadsworth |location=Belmont, CA, USA |year=2005 |isbn=0-534-63356-0|ref= CITEREFBarlow2005}} |
||
*{{cite book | |
*{{cite book |author1=Beck AT |author2=Rush J |author3=Shaw BF |author4=Emery G|title=Cognitive Therapy of depression |publisher=Guilford Press |location=New York, NY, USA |year=1987|origyear=1979 |isbn=0-89862-919-5|ref= CITEREFBeck1987}} |
||
*{{cite book |author=Hergenhahn BR|title=An Introduction to the History of Psychology |edition= |
*{{cite book |author=Hergenhahn BR|title=An Introduction to the History of Psychology |edition=5. |publisher=Thomson Wadsworth |location=Belmont, CA, USA |year=2005|isbn=0-534-55401-6|ref= CITEREFHergenhahn2005}} |
||
*{{cite book |author=May R |title=The discovery of being: Writings in existential psychology |publisher= W. W. Norton & Company |location=New York, NY, USA |year=1994|isbn=0-393-31240-2|ref= CITEREFMay1994}} |
*{{cite book |author=May R |title=The discovery of being: Writings in existential psychology |publisher= W. W. Norton & Company |location=New York, NY, USA |year=1994|isbn=0-393-31240-2|ref= CITEREFMay1994}} |
||
*{{cite book | |
*{{cite book |last1=Hadzi-Pavlovic |first1=Dusan |last2= Parker |first2=Gordon |title=Melancholia: a disorder of movement and mood: a phenomenological and neurobiological review |publisher=Cambridge University Press |location=Cambridge, UK |year=1996 |isbn=0-521-47275-X|ref= CITEREFParker1996}} |
||
*{{cite book| title = British National Formulary (BNF 56) |
*{{cite book| title = British National Formulary (BNF 56) |year=2008 |publisher=BMJ Group and RPS Publishing |location= UK|isbn=978-0-85369-778-7 |url=http://www.bnf.org/bnf/ |ref=CITEREFRoyal_Pharmaceutical_Society_of_Great_Britain2008}} |
||
*{{cite book| |
*{{cite book |last1=Sadock |first1=Virginia A. |last2=Sadock |first2=Benjamin J. |last3=Kaplan |first3=Harold I. |title=Kaplan & Sadock's synopsis of psychiatry: behavioral sciences/clinical psychiatry |url=https://archive.org/details/kaplansadockssyn09edsado |publisher=Lippincott Williams & Wilkins |location=Philadelphia |year=2003 |isbn= 0-7817-3183-6| ref= CITEREFSadock2002}} |
||
*[http://harpers.org/wp-content/uploads/HarpersMagazine-1998-01-0059425.pdf David Foster Wallace: The Depressed Person, HarpersMagazine, Januar 1998] |
*[http://harpers.org/wp-content/uploads/HarpersMagazine-1998-01-0059425.pdf David Foster Wallace: The Depressed Person, HarpersMagazine, Januar 1998] |
||
Vrstica 337: | Vrstica 334: | ||
{{Normativna kontrola}} |
{{Normativna kontrola}} |
||
{{DEFAULTSORT:Velika depresivna motnja}} |
{{DEFAULTSORT:Velika depresivna motnja}} |
||
[[Kategorija: |
[[Kategorija:Patopsihologija]] |
||
[[Kategorija:Bipolarni spekter]] |
[[Kategorija:Bipolarni spekter]] |
||
[[Kategorija:Zgodovina medicine]] |
[[Kategorija:Zgodovina medicine]] |
||
[[Kategorija: |
[[Kategorija:Motnje razpoloženja]] |
||
[[Kategorija:Depresija]] |
[[Kategorija:Depresija]] |
||
[[Kategorija:Psihiatrija]] |
[[Kategorija:Psihiatrija]] |
Redakcija: 16:22, 5. april 2024
Velika depresivna motnja | |
---|---|
![]() | |
slika Vincenta van Gogha iz leta 1890 Žalujoči starec ('Pred vrati večnosti') | |
Specialnost | psihiatrija ![]() |
Simptomi | disforija, utrujenost, izvršilna disfunkcija, duševna depresija, motnje hranjenja, motnja spanja, depressive syndrome ![]() |
Klasifikacija in zunanji viri | |
MKB-10 | F32, F33 |
MKB-9 | 296.2, 296.3 |
OMIM | 608516 |
DiseasesDB | 3589 |
MedlinePlus | 003213 |
eMedicine | med/532 |
MeSH | D003865 |
Velika depresivna motnja (angleško Major depressive disorder, MDD) (znana tudi kot klinična depresija, velika depresija, unipolarna depresija, ali unipolarna motnja ali pa kot ponavljajoča se depresija v primeru ponavljajočih se epizod) je duševna motnja oseb, za katero je značilna prodorna in vztrajna potlačenost, ki jo spremlja nizka samozavest in izguba zanimanja ali veselja do običajno prijetnih dejavnosti. Pogosto se za ta sindrom uporablja kar izraz »depresija«, ki pa lahko pomeni tudi druge razpoloženjske motnje ali preprosto slabo voljo. Velika depresivna motnja je stanje, zaradi katere je prizadeta oseba nemočna; negativno vpliva na osebo, njeno družino, na čas na delu ali v šoli, na spanje, prehranjevalne navade in na splošno zdravstveno stanje. V Združenih državah Amerike se okoli 3,4 % ljudi s hudo depresijo odloči za samomor, in med samomorilci jih je do 60 % imelo depresijo ali drugo motnjo razpoloženja. [1]
Diagnoza hude depresivne motnje temelji na bolnikovi samooceni doživetij, na poročilih sorodnikov ali prijateljev o vedenju prizadete osebe in na pregledu duševnega stanja. Za hudo depresijo ni laboratorijskega testa, čeprav zdravniki običajno predpišejo teste za telesna stanja, ki lahko povzročijo podobne simptome. Najpogosteje se pojavi v starosti med 20 in 30 let, do vrha pa pride kasneje, med 30 in 40 leti.[2]
Običajno se ljudje zdravijo z antidepresivnimi zdravili in pogosto jih napotijo tudi na psihoterapijo, zlasti kognitivno vedenjsko terapijo (Cognitive behavioral therapy - CBT).[3] Zdi se, da zdravila učinkujejo, vendar je učinek včasih značilen le pri najhujših primerih.[4][5] Hospitalizacija je lahko potrebna, če se prizadeta oseba zanemarja, ali pa kadar je zelo verjetno, da bo škodila sebi ali drugim. Manjši delež prizadetih se zdravi z elektrokonvulzivno terapijo (ECT). Potek motnje se od epizode do epizode močno razlikuje, epizode lahko trajajo tedne, tja do motenj, ki so prisotne do smrti, spremljajo pa jo ponavljajoče se velike depresivne epizode. Depresivni posamezniki imajo v primerjavi z ljudmi brez motnje krajšo pričakovano življenjsko dobo, delno zaradi večje nagnjenosti k obolenjem in delno zaradi samomorov. Nejasno je, ali zdravila vplivajo na nevarnost samomora. Sedanji in pretekli bolniki so ponekod stigmatizirani.
Razumevanje narave in vzrokov depresije se je razvijalo skozi stoletja, a je še vedno nepopolno, tako da depresija ostaja predmet razprav in raziskav. Med predlaganimi vzroki je najti psihološke, psiho-socialne,dedne, razvojne in biološke dejavnike. Dolgoročna zloraba psihoaktivnih drog lahko povzroči ali poslabša simptome depresije. Psihološki pristopi temeljijo na teorijah osebnosti, medosebne komunikacije in učenja. Večina bioloških teorij se osredotoča na monoaminske spojine serotonin, noradrenalin in dopamin, ki so naravno prisotne v možganih in posredujejo pri komunikaciji med živčnimi celicami. Ta skupek simptomov (sindrom) je bil imenovan, opisan in opredeljen kot ena od razpoloženjskih motenj v izdaji diagnostičnega priročnika (Združenje psihiatrov ZDA) iz leta 1980.
Simptomi in znaki
Huda depresija občutno vpliva na osebo, njeno družino, na čas na delu ali v šoli, na spanje in prehranjevalne navade ter na splošno zdravstveno stanje.[6] Njen vpliv na delovanje in počutje so primerjali s kroničnimi obolenji, kot je diabetes.[7]
Oseba, ki ima epizodo depresije, običajno kaže zelo slabo razpoloženje, ki prežema vse vidike življenja, in nezmožnost doživeti veselje ob dejavnostih, ki so ji dotlej bile v užitek. Depresivne ljudi lahko obremenjujejo ali zaposlujejo misli in občutki ničvrednosti, neprimerne krivde ali obžalovanja, nemoči, brezupa, in samo-sovraštva.[8] V hujših primerih lahko depresivni ljudje kažejo simptome psihoze. Ti simptomi vključujejo zablode ali redkeje halucinacije, po navadi neprijetne.[9] Drugi simptomi depresije so slaba koncentracija in spomin (še posebej pri melanholičnih ali psihotičnih oblikah),[10] umikanje iz družabnih dejavnosti, zmanjšan spolni nagon in misli o smrti ali samomoru. Nespečnost je pogosta pri depresivnih ljudeh. Značilno se oseba zbudi zelo zgodaj in ne more več zaspati.[11]Nasprotno lahko prihaja do hipersomnije,[11] to je pretiranega spanja. Nekateri antidepresivi lahko povzročijo nespečnost zaradi stimulativnega učinkovanja.[12]
Depresivna oseba lahko poroča o več fizičnih simptomih, kot so utrujenost, glavobol ali prebavne motnje; telesne težave so po merilih Svetovne zdravstvene organizacije najpogostejši razpoznavni znak za depresijo v državah v razvoju.[13] Tek se pogosto zmanjša, posledica pa je izguba telesne teže, čeprav se občasno pojavi tudi povečanje teka in s tem teže.[8] Družina in prijatelji lahko opazijo, da se oseba vede bodisi nemirno, bodisi letargično.[11] Starejši depresivni ljudje imajo lahko kognitivne simptome nedavnega nastopa, kot je pozabljivost,[10] in pa, kar je bolj opazno, upočasnjene gibe.[14] Depresija pogosto soobstaja s fizičnimi motnjami, ki so za starejše značilne, kot so kap, druge kardiovaskularne bolezni, Parkinsonova bolezen in kronična obstruktivna pljučna bolezen.[15]
Pri depresivnih otrocih je pogosto opaziti razdražljivost, bolj kot pa potlačenost,[8] odvisno od starosti in stanja pa kažejo spremenljive simptome.[16] Večina izgubi zanimanje za šolo in šolski uspeh jim upade. Vtis, ki ga dajejo, lahko opišemo kot nesproščen, zahteven, odvisen, ali negotov.[11] Diagnoza se lahko odloži ali pa prezre, če si simptome razlagamo kot običajno potrtost.[8] Depresija lahko sobiva tudi z motnjo pomanjkanja pozornosti in hiperaktivnosti (ADHD), kar diagnozo in zdravljenje obeh stanj otežuje.[17]
So-obolevnost
Resna depresija se pogosto pojavlja hkrati z drugimi psihiatričnimi težavami. Pregled so-obolevnosti v ZDA 1990-1992 poroča, da 51 % ljudi s hudo depresijo trpi tudi zaradi trajne anksioznosti.[18] Simptomi anksioznosti (t. j. občutka strahu) imajo lahko velik vpliv na potek depresivne bolezni, s posledicami, kot so kasnejše okrevanje, povečano tveganje za ponovitev bolezni, večja onesposobljenost in povečano število poskusov samomora.[19] Ameriški nevroendokrinolog Robert Sapolsky podobno trdi, da bi se odnose med stresom, anksioznostjo in depresijo dalo meriti in biološko dokazati.[20] Več je zlorabe alkohola in drugih drog, tudi zasvojenosti,[21] in okoli tretjina posameznikov z diagnozo ADHD razvije sočasno depresijo.[22] Posttravmatska stresna motnja in depresija se pogosto pojavljata sočasno.[6]
Pogosto se sočasno pojavlja tudi bolečina. Pri 65 % depresivnih je prisoten najmanj eden od simptomov bolečine in od 5 do 85 % bolnikov z bolečino bo trpelo za depresijo, odvisno od okolja; med pacienti splošnih zdravnikov je razširjenost manjša, višja pa v specialističnih klinikah. Pri diagnozi depresije se pogosto zamuja ali pa se jo spregleda, kar poslabšuje izid. Izid se lahko poslabša tudi, če se depresija opazi, vendar popolnoma napačno razume.[23]
Depresija je povezana tudi z 1,5- do 2-krat večjim tveganjem za bolezni srca in ožilja, neodvisno od drugih znanih dejavnikov tveganja; sama po sebi je neposredno ali posredno povezana z dejavniki tveganja, kot sta kajenje in debelost. Pri ljudeh s hudo depresijo je manj verjetno, da se bodo držali navodil za zdravljenje in preprečevanje srčno-žilnih bolezni, kar še dodatno povečuje tveganje za zdravstvene zaplete.[24] Poleg tega se lahko zgodi, da kardiolog ne bo prepoznal depresivnega ozadja, kar bo otežilo kardiovaskularne težave, ki jih zdravi.[25]
Vzroki
Po biopsihosocialnem modelu igrajo vlogo pri nastanku depresije biološki, psihološki in socialni dejavniki.[26] Model diateza-stres sloni na predpostavki, da do depresije pride, ko stresni dogodki v življenju aktivirajo že obstoječo ranljivost ali diatezo. Že prisotna ranljivost je lahko genetskega izvora,[27][28] kar pomeni interakcijo med naravo in vzgojo ali shemami, ki izhajajo iz pogleda na svet, pridobljenega v otroštvu.[29]
Depresijo lahko povzroči neposredno poškodba malih možganov, kot je to videti pri cerebralnem kognitivnem čustvenem sindromu.[30][31][32]
Ti interaktivni modeli so pridobili tudi empirično podporo. Raziskovalci na Novi Zelandiji so na primer za preučevanje depresije privzeli prospektivni pristop, ki je dokumentirala skozi čas, kako se pojavlja depresija v sprva normalni kohorti ljudi. Raziskovalci so prišli do zaključka, da razlike v genu za serotoninski prenašalec (5-HTT) vplivajo na verjetnost, da bodo ljudje, ki so prestali zelo stresne dogodke, kasneje trpeli za depresijo. Konkretneje, depresija lahko sledi takšnim dogodkom, vendar pa se zdi bolj verjetno, da se pojavi pri ljudeh z enim ali dvema kratkima aleloma gena 5-HTT.[27] Poleg tega je raziskava na Švedskem prišla do ocene za dednost depresije – to je ravni, do katere so individualne razlike v pojavu bolezni povezane z genetskimi razlikami – v višini okoli 40 % za ženske in 30 % za moške,[33] razvojni psihologi pa so predlagali, da je genetske osnove za depresijo treba iskati globoko v preteklosti naravno odbranih prilagoditev. Motnje razpoloženja zaradi raznih snovi, katerih znaki spominjajo na hude depresije, so vzročno povezane z dolgotrajnim jemanjem mamil ali zlorabo mamil ali pa z umikom določenega pomirjevala in hipnotičnih drog.[34][35]
Biologija
Monoaminska hipoteza
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Synapse_Illustration2_tweaked-sl.svg/300px-Synapse_Illustration2_tweaked-sl.svg.png)
Antidepresivna zdravila večinoma povečajo koncentracijo enega ali več monoaminov, to je nevrotransmitorjev serotonina, noradrenalina in dopamina v sinaptičnih špranjah med možganskimi nevroni. Nekatera zdravila delujejo neposredno na monoaminske receptorje.
Za serotonin domnevajo, da regulira tudi druge nevrotransmitorske (prenašalne) sisteme; ob znižani dejavnosti serotonina lahko ti sistemi začnejo delovati na neobičajen in bloden način.[36] Po tej »permisivni hipotezi« pride do depresije, ko nizke ravni serotonina spodbudijo nizke ravni norepinefrina, drugega monoaminskega živčnega prenašalca.[37] Nekateri antidepresivi raven noradrenalina neposredno dvignejo, spet drugi pa dvigujejo raven dopamina, tretjega monoaminskega prenašalca. Ta opazovanja so pripeljala do monoaminske hipoteze za depresijo. Po sodobnem opisu monoaminska hipoteza predpostavlja, da je pomanjkanje določenih živčnih prenašalcev odgovorno za ustrezne značilnosti depresije: »Norepinefrin je lahko povezan z budnostjo in energijo, kakor tudi s strahom, pozornostjo in zanimanjem za življenje; serotonin [njegovo pomanjkanje] za tesnobo, obsedenosti in prisiljeno vedenje; dopamin pa za pozornost, motivacijo, užitek in nagrajevanje, kot tudi za zanimanje za življenje«.[38] Zagovorniki te teorije priporočajo izbiro antidepresivov z mehanizmom delovanja, ki vpliva na najbolj vidne simptome: tesnobne in razdražljive bolnike je treba zdraviti s SSRI ali zaviralci ponovnega zajema norepinefrina, osebe, ki doživljajo izgubo energije in veselja do življenja, pa z zdravili, ki krepijo vpliv norepinefrina in dopamina.[38]
Ne glede na klinične ugotovitve, da so zdravila, ki povečujejo količino razpoložljivih monoaminov, učinkoviti antidepresivi, nedavni napredki v psihiatrični genetiki kažejo, da je fenotipska raznolikost v osrednji monoaminski funkciji kvečjemu rahlo povezana z ranljivostjo za depresijo. Kljub tem ugotovitvam vzrok za depresijo ni zgolj monoaminsko pomanjkanje.[39] V zadnjih dveh desetletjih so raziskave odkrile številne omejitve monoaminske hipoteze; psihiatrična skupnost je neustreznost modela z vidika pojasnjevalne sposobnosti že osvetlila.[40] Protiargument je, da je krepilni učinek, ki ga imajo zaviralci MAO in SSRI na razpoloženje, občutiti šele po več tednih terapije, čeprav do povečanja razpoložljivih monoaminov pride že v nekaj urah. Druga protiargument temelji na poskusih s farmakološkimi učinkovinami, ki monoamine izčrpajo; namerno zmanjšanje koncentracije centralno razpoložljivih monoaminov lahko nekoliko zniža razpoloženje neterapiranih depresivnih bolnikov,na razpoloženje zdravih ljudi pa to ne vpliva.[39] Monoaminsko hipotezo, ki je že sama po sebi omejena, je javno trženje s trobentanjem o "kemičnem neravnovesju" samo še dodatno, pretirano, poenostavilo.[41]
Leta 2003 je hipoteza interakcija gen-okolje (GXE) skušala pojasniti, zakaj je stres v življenju pri nekaterih posameznikih napovednik za depresivne epizode, pri drugih pa ne, odvisno razlik v alelih za promotorsko regijo, povezano s serotoninskim transportom (5-HTTLPR);[27] metaanaliza iz leta 2009 je pokazala, da so stresni življenjski dogodki povezani z depresijo, vendar dokazov o povezavi z genotipom 5-HTTLPR ni našla.[42] Druga metaanaliza iz leta 2009 je zadnjo ugotovitev potrdila. [43] Pregled raziskav na tem področju iz leta 2010 je našel sistematičen odnos med za oceno okoljske stiske uporabljeno metodo in rezultati študij; pri tem pregledu so tudi ugotovili, da sta bili obe meta-analizi iz leta 2009 pomembno pristranski v smeri negativnih študij, ki so se zanašale na samo-poročila pacientov o njihovih stiskah.[44]
Druge hipoteze
MRI-posnetki bolnikov z depresijo so pokazali številne razlike v možganski strukturi v primerjavi z osebami, ki niso depresivne. Nedavne metaanalize študij, v katerih so se analizirale slike ljudi s hudo depresijo, poročajo, da imajo depresivni bolniki v primerjavi s kontrolno skupino povečano prostornino lateralnih ventriklov in nadledvične žleze ter zmanjšano prostornino bazalnih ganglijev, talamusa, hipokampusa in frontalnega režnja (vključno z orbitofrontalno skorjo in gyrus rectus).[45][46] Izrazite vrednosti so bile povezane z bolniki z nastopom bolezni v visoki starosti, vodile so do razvoja teorije vaskularne depresije.[47]
Možna je povezava med depresijo in nevrogenezo v hipokampusu,[48] ki je center tako za razpoloženje kot za spomin. Pri nekaterih depresivnih posameznikih je možno ugotoviti izgubo nevronov v hipokampusu, ki korelira z motnjami v spominu in distimičnim razpoloženjem. Zdravila lahko povečajo raven serotonina v možganih, spodbujajo nevrogenezo in tako povečujejo skupno maso hipokampusa. Ta porast lahko pomaga obnoviti razpoloženje in spomin.[49][50] Podobne odnose so opazili med depresijo in območjem anteriorne cingulne skorje, ki je vpletena v modulacijo čustvenega obnašanja.[51] Eden od nevrotrofinov, ki je odgovoren za nevrogenezo, je iz možganov izvirajoč nevtropični dejavnik (BDNF). Raven BDNF v krvni plazmi depresivnih oseb je drastično zmanjšana (več kot trikrat) v primerjavi s kontrolo. Antidepresivno zdravljenje zviša raven BDNF v krvi. Čeprav je znižane ravni BDNF v plazmi najti pri številnih drugih boleznih, obstajajo dokazi za vpletenost BDNF v nastanek depresije in v mehanizem delovanja antidepresivov.[52]
Obstajajo tudi dokazi, da lahko hudo depresijo deloma povzroči preveč aktivna os hipotalamus-hipofiza-nadledvična žleza (os HPA), posledica pa je učinek, ki je podoben nevroendokrinemu odzivu na stres. Raziskave so odkrile povišane ravni hormona kortizola in povečanje hipofize ter nadledvične žleze, kar kaže, da lahko motnje v endokrinem sistemu igrajo pomembno vlogo pri nekaterih psihiatričnih motnjah, med drugimi tudi pri hudi depresiji. Vzrok za to naj bi bilo pretirano izločanje kortikoliberina (hormona, ki sprošča kortikotropin) iz hipotalamusa, ki je vpleteno v kognitivne simptome in simptome vzburjenja.[53]
Za hormon estrogen so ugotovili, da je vpleten v depresivne motnje zaradi povečane nevarnosti za depresivne epizode po puberteti in v obdobju pred porodom, ter za znižane ravni po menopavzi.[54] Po drugi strani povezujejo povečano tveganje tudi z obdobji pred menstruacijo in po porodu, so povezana z nizko ravnjo estrogena.[54] Nenadno pomanjkanje estrogena, nihanja v ravni ali trajnejša obdobja nizkih ravni so povezana z znatnim upadom razpoloženja. Dokazano ima stabilizacija ali obnova ravni estrogena vpliv na klinično okrevanje po poporodni depresiji, po obdobju med menopavzo in po njej.[55][56]
Druge raziskave so preučevale možne vloge molekul, ki so nujne za celično delovanje nasploh: citokinov. Simptomi hude depresivne motnje so skoraj enaki vedenjskim znakom ob bolezni, ko se imunski sistem telesa bori z okužbo. To odpira možnost, da gre pri depresiji za zunanjo sliko slabe vedenjske prilagoditve na bolezen, ki je posledica anomalij citokinov v obtoku.[57] Da vnetni citokini igrajo vlogo v depresiji, je jasno videti iz metaanalize klinične literature, kjer je razvidno, da imajo depresivne osebe višje krvne koncentracije IL-6 in TNF-α od oseb v kontrolnih skupinah.[58] Te imunološke anomalije lahko povzročijo pretirano proizvodnjo prostaglandina E₂ in verjetno prekomerno izražanje gena COX-2. Nenormalnosti pri aktiviranju encima indolamin 2,3-dioksigenaza, kot tudi pri presnovi triptofan-kinurenina lahko povzročijo prekomerno presnovo triptofan-kinurenina in s tem povečano proizvajanje nevrotoksina kinolinske kisline, kar prispeva k resni depresiji. Tudi aktiviranje NMDA, ki vodi do prekomerne glutamatergične živčne transmisije, lahko igra vlogo pri tem.[59]
Psihološki pristopi
Različni vidiki osebnosti in njen razvoj so zgleda sestavni del pojava in vztrajnosti depresije,[60] pogostni predhodnik pa ji je negativno čustveno stanje.[61] Čeprav se depresivne epizode pojavljajo pogosto v zvezi z neugodnimi dogodki, je lahko da način, kako se prizadeta oseba z njimi sooča, povezan z njeno odpornostjo.[62] Poleg tega je z depresijo povezano nizko samospoštovanje in samouničujoče ali izkrivljeno mišljenje. Depresija je pri ljudeh, ki so verni, manj verjetna in tudi hitreje popusti.[63] [64] [65] Še vedno ni jasno, kateri dejavniki so vzroki in kateri posledice depresije; vendar pa depresivne osebe, ki so sposobne o svojih mišljenjskih vzorcih razmišljati in jih postaviti pod vprašaj, pogosto kažejo izboljšanje razpoloženja in samozavesti.[66]
Ameriški psihiater Aaron T. Beck je na temelju prejšnjih del psihologov Georgea Kellyja in Alberta Ellisa v začetku 1960 razvil teorijo, znano kot kognitivni model depresije Predlagal je, da depresija temelji na treh konceptih: na triadi negativnih misli, ki vsebujejo spoznavne napake okoli sebi, lastnem svetu in lastni prihodnosti; ponavljajoče se vzorce ali sheme depresivnega razmišljanja; in izkrivljeno obdelavo informacij.[67] Na teh načelih je razvil strukturirano tehniko kognitivne vedenjske terapije (CBT).[68] Ameriški psiholog Martin Seligman kaže na podobnosti med depresijo pri ljudeh in priučeno nemočjo pri laboratorijskih živalih, ki v neprijetnih situacijah, iz katerih so sposobne pobegniti, vztrajajo, ker jih po predhodno priučenem znanju niso sposobne obvladati.[69]
Teorija navezanosti, ki jo je razvil angleški psihiater John Bowlby leta 1960, napoveduje razmerje med depresivno motnjo v odrasli dobi in kakovostjo preteklih vezi med otrokom in odraslo osebo, ki je skrbela zanj. Zlasti se zdi, da "izkušnje zgodnje izgube, ločitve in zavrnitve s strani staršev ali skrbnika (s sporočilom, da otrok ni vreden ljubezni) lahko vodijo do negotovih notranjih delovnih modelov ... Notranje spoznavne predstavitve sebe kot nevrednega ljubezni in oseb, na katere se prizadeti navezuje, kot neljubečih [ali] nezanesljivih, bi bile v skladu z deli Beckove spoznavne triade".[70] Po eni strani so številne študije potrdile temeljna načela teorije navezanosti, po drugi strani pa raziskave niso uspele dokazati, da sta zgodnja navezanost, kot so jo opisovale prizadete osebe, in kasnejša depresija med seboj povezani. [70]
Depresivne osebe se pogosto krivijo za negativne dogodke,[71] in, kot je leta 1993 pokazala študija hospitaliziranih mladostnikov in njih poročil o depresiji, osebe, ki se krivijo za negativne dogodke, pozitivnih izidov ne vidijo kot lastno zaslugo.[72] Ta težnja je značilno za depresivni prireditveni, ali pesimistični pojasnjevalni slog.[71] Albert Bandura, kanadski socialni psiholog, ki deluje na področju socialne kognitivne teorije, je mnenja, da imajo depresivne osebe o sebi negativna prepričanja, ki temeljijo na doživetjih neuspeha, na neuspešnosti družbenih modelov, na odsotnosti prepričanja, da je uspeh v družbi mogoč, in na lastnih telesnih in čustvenih stanjih, med drugim na napetosti in stresu. Ti vplivi lahko povzročijo negativno podobo o sebi in pomanjkljivo samoučinkovitost; to je, da ne verjamejo, da lahko vplivajo na dogodke ali doseganje osebnih ciljev. [73] [74]
Pregled depresije pri ženskah kaže, da dejavniki ranljivosti — kot so zgodnja izguba matere, odsotnost zaupnega razmerja, odgovornost za več majhnih otrok doma, in brezposelnost — lahko skupaj s stresnimi faktorji povečajo tveganje za depresijo.[75] Za starejše odrasle so dejavniki pogosto zdravstvene težave, spremembe v odnosih z zakoncem ali odraslimi otroci zaradi spremenjene vloge iz ponudnika v prejemnika nege in skrbi, smrt pomembne druge osebe ali pa spremembe v razpoložljivosti in kakovosti socialnih odnosov s starejšimi prijatelji zaradi svojih z zdravjem povezanih sprememb v lastnem življenju.[76]
K razumevanju depresije sta prispevali tudi psihoanalitična in humanistična veja psihologije. Iz klasične psihoanalitične perspektive avstrijskega psihiatra Sigmunda Freuda, depresija, ali melanholija, se lahko tiče medosebne izgube[77] [78] in izkušenj zgodaj v življenju.[79] Eksistencialni terapevti so depresije povezali s pomanjkanjem smisla v sedanjosti[80] in vizije v prihodnosti.[81][82]
Socialni pristopi
Revščina in družbena izolacija sta na splošno v zvezi s povečanim tveganjem za težave z duševnim zdravjem.[60] Zloraba v otroških letih (fizična, čustvena, spolna zloraba ali zanemarjanje) povečuje tveganje za razvoj depresivnih motenj v kasnejšem življenju.[83] Takšna povezanost ima že na prvi pogled veljavo, glede na to, da se v letih razvoja otrok uči, kako postati družbeno bitje. Zloraba otroka s strani skrbnika bo verjetno izkrivila razvijajočo se osebnost v razvoju in vodila do veliko večje nevarnosti za depresijo in številne druga huda duševna in čustvena stanja. Motnje v delovanju družine, kot so depresije staršev (predvsem mater), hud konflikt v zakonu ali razveza , smrt enega od staršev ali druge motnje v starševstvu so dodatni dejavniki tveganja.[60] V odraslem obdobju so stresni dogodki v življenju močno povezani z začetki večjih depresivnih epizod.[84] V zvezi s tem se zdi, da so depresije posebno navezane na življenjske dogodke, ki so v zvezi z zavračanjem družbe.[85] [86] Dejstvo, da prva epizoda depresije bolj verjetno nastopi takoj po stresnih dogodkih v življenju, je skladno s hipotezo, da lahko ljudje po več zaporednih pojavih depresije postanejo bolj občutljivi za stres .[87] [88]
Odnos med stresnimi življenjskimi dogodki in podporo je še odprto vprašanje; pomanjkanje socialne podpore lahko poveča verjetnost, da bo stres v življenju povzročil depresijo, lahko pa tudi odsotnost socialne podpore predstavlja obliko obremenitve, ki v depresijo vodi neposredno.[89] Obstajajo dokazi, da neurejeno socialno okolje, na primer zaradi kaznivega dejanja ali prepovedanih drog, predstavlja dejavnik tveganja in da po drugi strani visok socialno-ekonomski položaj okolja, z boljšimi možnostmi za razvedrilo, predstavlja zaščitni faktor.[90] Neugodne razmere pri delu, še posebej zahtevna delovna mesta z malo možnosti za odločanje, so povezane z depresijo, čeprav je zaradi raznolikosti in motečih dejavnikov težko potrditi, da je odnos vzročna.[91]
Depresija je lahko posledica predsodkov. Do tega lahko pride, če imajo ljudje negativne stereotipne predstave o sebi. Tak "predsodek" je lahko povezan s pripadnostjo določenemu razredu (na primer, Jaz-gej-slab) ali pa tudi ne (jaz-slab). Če nekdo veruje predsodkom o stigmatizirani skupini in potem postane njen član, lahko ponotranji svoje predsodke in razvije depresijo. Na primer, fant, ki je odraščal v ZDA, si lahko priuči negativen stereotip, da so geji nemoralni. Ko odraste in spozna, da je gej, lahko te predsodke uperi navznoter in nase ter postane depresiven. Ljudje se lahko kažejo znake ponotranjenja stereotipov o samem sebi zaradi negativnih izkušenj iz otroštva, kot so verbalne in fizične zlorabe.[92]
Razvojni pristopi
Z vidika razvojne teorije naj bi hipotetično depresija v nekaterih primerih zvišala posameznikovo reproduktivno sposobnost. Razvojni pristopi k depresiji in razvojna psihologija predpostavljajo posebne mehanizme, ki naj bi človeštvu depresijo vgradili v genski fond; hipoteza lahko razloži dednost in razširjenost depresije, saj gre po n jej pri nekaterih sestavinah depresije za prilagoditve,[93] kot so vedenja, ki se tičejo navezanost in položaja v družbi.[94] Sedanja vedenja lahko razložimo kot prilagoditve, ki regulirajo odnose in vire - izid je pri tem lahko da slabo prilagojen na sodobna okolja.[95]
Gledano iz drugega zornega kota, lahko terapevt depresijo vidi ne kot biokemijsko bolezen ali motnjo, temveč kot "celotnemu človeštvu dostopen portfolio čustvenih programov, ki jih večinoma aktivira (skoraj vedno pretirano negativno) dojemanje velikega upada v osebni koristnosti , ki je včasih lahko povezano s krivdo, sramom ali občutkom zavrnitve".[96] Ta portfolio je lahko da prišel do besede v prazgodovini človeštva pri starajočih se lovcih, ki so pri iskanju hrane zaradi upadajočih sposobnosti bili odrinjeni na rob; lahko da še prihaja do izraza pri odtujenih članih sodobne družbe. Občutki nekoristnosti, ki se ob takšni marginalizaciji porodijo, bi teoretično morali spodbuditi podporo prijateljev in sorodnikov. Podobno kot pri fizični bolečini, ki se je razvila kot zaščita pred dejanji, ki bi lahko povzročila dodatne poškodbe, se je " duševna beda" lahko da razvila z namenom, preprečiti nepremišljene in slabo prilagojene reakcije na mučne situacije.[97]
Raba mamil in alkohola
Zelo visoke ravni zlorabe snovi, ki zasvajajo, še posebej alkohola, pomirjeval in marihuane, je najti v psihiatričnem prebivalstvu. Depresije in druge težave z duševnim zdravjem lahko povzroča tudi snov, ki se jemlje; diferencialna ali dvojna diagnoza o tem, ali obstaja povezava ali soodvisnost med duševno bolehnostjo in snovjo, je pomemben del psihiatrične ocene.[98] Po DSM-IV diagnoze razpoloženjske motnje ni mogoče postaviti, če je verjetni vzrok "neposredno fiziološko učinkovanje kake snovi"; če sindrom, ki spominja na hudo depresijo, verjetno neposredna posledica zlorabe snovi ali neželenih učinkov zdravil, gre za tako imenovano ", razpoloženjsko motnjo pod vplivom snovi". Alkoholizem ali prekomerno uživanje alkohola močno zveča tveganje za pojav hude depresije.[99] [100] Tako kot alkohol delujejo benzodiazepini depresivno na osrednje živčevje; ta skupina zdravil se pogosto uporablja za zdravljenje nespečnosti, anksioznosti in mišičnih krčev. Podobno kot alkohol tudi benzodiazepini povečujejo tveganje za razvoj hude depresije. To povečano tveganje za depresijo je lahko da delno posledica škodljivih ali strupenih učinkov, ki jih imajo pomirjevala oz. uspavala, kot je alkohol, na nevrokemijo,[100] na primer na zni#anje ravni serotonina in noradrenalina,[35] ali aktiviranje imunsko posredovanih vnetnih poti v možganih.[101] Kronična uporaba benzodiazepinov lahko depresijo tudi povzroči ali poslabša,[102] ali pa pride do depresije v okviru dolgotrajnega odtegnitvenega sindroma.[103] [104] Približno četrtina ljudi, ki okrevajo po alkoholizmu, doživlja anksioznost in depresijo, ki lahko traja tudi do 2 leti.[105] Tudi zloraba metamfetamina je pogosto povezana z depresijo.[106]
Diagnoza
Klinična ocena
Diagnostično oceno lahko postavlja ustrezno usposobljen splošni zdravnik, psihiater ali psiholog,[6] ki protokolira trenutne okoliščine osebe, osebno zgodovino, trenutne znake bolezni in družinsko zgodovino. Širok klinični cilj je formulirati pomembne biološke, psihološke in socialne dejavnike, ki lahko vplivajo na posameznikovo razpoloženje. Ocenjevalec se lahko v pogovoru tudi loti vprašanja, kako prizadeta oseba trenutno uravnava svoje razpoloženje (zdravo ali prizadeto), recimo z alkoholom in drogami. Ocena vključuje tudi pregled duševnega stanja, to je oceno trenutnega razpoloženja osebe in vsebine njenih misli, zlasti prisotnost tem, kot so brezup ali pesimizem, samopoškodovanje ali samomor, in pa odsotnost pozitivnih misli in načrtov.[6] Strokovne službe za duševno zdravje so redke na podeželju, in tako je diagnoza in upravljanja v veliki meri prepuščena primarni oskrbi s strani zdravnikov.[107] Ta problem je še bolj izrazit v državah v razvoju.[108] Pregled duševnega zdravja lahko vključuje uporabo ocenjevalne lestvice kot je na primer Hamiltonova lestvica za depresijo[109] ali Beckov inventar depresije.[110] Ocena samo na osnovi ocenjevalne lestvice po mnenju DSM in ICD za diagnozo depresije ne zadostuje nudi pa sliko resnosti simptomov za časovno obdobje, tako da je treba osebo z rezultati nad dano mejo temeljiteje oceniti za depresivno motnjo diagnoze.[111] V ta namen je na voljo več lestvic.[111] Presejalni programi naj bi, kot trdijo njihovi zagovorniki, izboljšali odkrivanje depresije, vendar dokazano ne vplivajo na verjetnost odkritja, uspešnost zdravljenja in njegov končni rezultat.[112]
Zdravniki v osnovnem zdravstvenem varstvu in drugi zdravniki, ki niso specialisti v psihiatriji, imajo težave pri diagnosticiranju depresije, deloma zato, ker so usposobljeni za prepoznavanje in zdravljenje telesnih bolezenskih znakov, depresija pa lahko povzroči nešteto fizične (psihosomatske) simptome. Ne-psihiatri spregledajo dve tretjini primerov in nepotrebno zdravijo bolezni, ki jih prizadeti nimajo.[113][114]
Preden diagnosticira hujšo depresivno motnjo, zdravnik načeloma opravi zdravniški pregled in izbiro preiskav. da izključi druge vzroke za simptome. To so testi krvi, med drugim za TSH in tiroksin, da se izključi hipotiroidizem; za osnovne elektrolite in kalcij v serumu, da se izključijo presnovne motnje; in za celotno krvno sliko, vključno z meritvijo sedimentacije eritrocitov (ESR), da se izključi sistemska okužba ali kronična bolezen.[114] Pogosto se izključujejo tudi neželene čustvene reakcije na zdravila ali zloraba alkohola. Lahko se tudi ugotovi raven Testosterona, ker je hipogonadizem lahko vzrok za depresijo pri moških.[115]
Subjektivne kognitivne težave se pojavljajo pri starejših depresivnih ljudi, lahko pa so tudi znak za začetek dementnih motenj, kot je na primer Alzheimerjeva bolezen.[116] [117] Kognitivno testiranje in slikanje možganov lahko pomagata razločiti depresijo od demence.[118] Računalniška tomografija lahbko izključi možgansko patologijo možganov pri osebah, ki kažejo psihotične, hitro nastopajoče ali sicer neobičajne simptome.[119] Na splošno velja, da se preiskav ob poznejših epizodah ne ponavlja, razen če za to obstaja medicinska indikacija.
Biološki testi, ki bi potrdili resno depresijo, ne obstajajo.[120] Namen raziskav, v katerih se je iskalo biološke označevalce depresije, je bil, zagotoviti objektivne diagnostične metode. Obstaja več možnih biomarkerjev, med drugim iz možganov izveden nevrotrofičen faktor (BNDF - Brain-Derived Neutrophic Factor) in razne funkcionalne metode MRI. Ena od študij je razvila model za drevo odločanja, ki temelji na seriji posnetkov fMRI, narejenih med različnimi dejavnostmi. V skupini testiranih so avtorji te študije uspeli doseči občutljivost 80% in specifičnost 87%, kar ustreza negativni napovedni vrednosti 98% in pozitivni napovedni vrednosti 32% (pozitivno in negativno razmerje verjetij sta bila 6,15 oziroma 0,23). Preden pa se ti testi začnejo uporabljati v kliniki, bo potrebno še veliko več raziskav.[121]
Kriteriji DSM-IV-TR in ICD-10
Najpogosteje uporabljena merila za diagnozo depresivnih stanj je najti v revidirani četrti izdaji Diagnostični in statistični priročnik duševnih motenj (DSM-IV-TR) Združenja psihiatrov ZDA in v Mednarodni klasifikaciji bolezni' '(ICD-10) Svetovne zdravstvene organizacije, ki uporablja izraz depresivna epizoda za eno epizodo in ponavljajoča se depresivna motnja za ponavljajoče se epizode.[122] Sistem ICD se po navadi uporablja v evropskih državah, DSM pa v ZDA in številnih drugih neevropskih državah,[123] in avtorji obeh del skušajo vsebine usklajevati.[124]
Tako DSM-IV-TR kot ICD-10 navajata značilne (glavne) simptome depresije.[125] ICD-10 opredeljuje tri tipične simptome depresije (depresivno razpoloženje, anhedonijo, in zmanjšanje energije), od katerih morata za diagnozo depresivne motnje biti prisotna dva.[126] [127] DSM-IV-TR pozna dva glavna simptoma depresije, potrtost in anhedonijo. Za diagnozo resne depresivne epizode mora biti prisoten najmanj eden od njiju.[128]
Veliko depresivno motnjo DSM-IV-TR razvršča med razpoloženjske motnje. [129] Diagnoza temelji na prisotnosti ene same velike depresivne periode ali na zaporedju epizod, ki se ponavljajo.[8] Dodatni kvalifikatorji se uporabljajo pri razvrščanju, tako epizode same kot tudi poteka motnje. Kategorija depresivna motnja, ne navedena drugje se diagnosticira, če manifestacija depresivne epizode ne ustreza kriterijem za veliko depresivno epizodo. Sistem ICD-10 izraza huda depresivna motnja ne uporablja, temveč navaja zelo podobna merila za diagnozo depresivne epizode (blaga, zmerna ali huda); če je prišlo do več epizod brez manije, se lahko doda opis "ponavljajoča se.[122]
Huda depresivna epizoda
Za hudo depresivno epizodo je značilno močno depresivno razpoloženje, ki traja vsaj dva tedna.[8] Epizode so lahko da izolirane ali pa se ponavljajo, kategorizirajo se kot blage (nekaj simptomov, ki presegajo minimalnih kriterijev), zmerne ali hude (odvisno od njih vpliva na socialno ali poklicno delovanje). Epizoda s psihotičnimi značilnostmi, pogosto imenovana psihotične depresija - sama po sebi velja za hud primer. Če je bolnik doživel epizodo manije ali izrazito dobrega razpoloženja, je diagnoza bipolarna motnja.[130] Depresijo brez manije včasih imenujejo enopolna, saj razpoloženje ostaja v enem in istem čustvenem stanju ali "polu".[131]
DSM-IV-TR izključuje primere, ko so simptomi posledica izgube ljubljene osebe, četudi je mogoče, da se običajna žalost razvije v depresivno epizodo, če razpoloženje ne odneha in če pojavijo znaki, i so značilni za resne depresivne epizode.[132] Merila so kritizirali, ker ne upoštevajo vseh drugih vidikov osebnega in družbenega konteksta, v katerem se depresija lahko pojavi.[133] Poleg tega so nekatere študije odkrile le malo empirične podpore za razmejitvene kriterije DSM-IV in s tem nakazale, da gre za diagnostične konvencije, ki zamegljujejo zvezen razpon depresivnih simptomov z različno težo in trajanjem:[134] Izključena je pri tem vrsta sorodnih diagnoz, kot na primer
- distiamija, pri kateri gre za kronično razpoloženjsko motnjo, vendar blažje oblike;[135]
- ponavljajoča se kratkotrajna depresija v obliki krajših depresivnih epizod;[136] [137]
- manjša depresivna motnja, pri kateri so prisotni le nekateri simptomi hude depresije;[138] in
- prilagoditvena motnja z depresivnim razpoloženjem, ki označuje potrtost zaradi psihološkega odziva na ugotovljiv dogodek ali vzrok za stres.[139]
Podtipi
DSM-IV-TR poleg značilnosti, kot je dolžina, resnost in prisotnost psihotičnih znakov, pozna pet nadaljnjih podtipov hude depresine motnje:
- Melanholična depresija se kaže kot izguba veselja pri večini ali vseh aktivnosti, pomanjkanje odziva na prijetne dražljaje, kot depresivno razpoloženje, bolj izrazito kot se ga doživlja pri žalovanju ali izgubi, kot poslabšanje simptomov v zgodnjih jutranjih urah, rano prebujanje zjutraj, psihomotorična zaostalost, pretirana izguba teže (ki je ne smemo zamenjevati z neješčnostjo) ali pretiran občutek krivde.[140]
- Atipična depresija se kaže kot razpoloženjska odzivnost (paradoksalna anhedonija) in pozitivnost, občuten porast teže ali povečan apetit (jed kot tolažilo), pretirano spanje ali zaspanost (hipersomnija), občutek težkih udov, znan kot svinčena paraliza in pa občutna socialna omejenost ki je posledica preobčutljivosti na zaznano medosebno zavračanje.[141]
- Katatonična depresija je redka in huda oblika depresije z motoričnimi motnjami in drugimi simptomi. Oseba je nema in skoraj omrtvela, ostaja bodisi nepomična ali pa se nesmotrno ali celo bizarno giblje. Katatonični simptomi se pojavljajo tudi pri shizofreniji ali v maničnih epizodah, vzrok jim je lahko nevroleptični maligni sindrom.[142]
- Poporodna depresija ali duševne in vedenjske motnje, povezane z poporodnim obdobjem, ki niso razvrščene drugam,[122] se tiče močne, trajajoče depresije pri ženskah po porodu, motnje, ki včasih prizadeto osebo onesposobi. Poporodna depresija se pojavlja pri 10-15% novih porodnic. Za diagnozo poporodne depresije je po DSM-IV pogoj, da se znaki pojavijo do enega mesca po porodu. Poporodna depresija naj bi trajala tudi do tri mesece.[143]
- Sezonska čustvena motnja (SAD - Seasonal affective disorder) je oblika depresije, pri kateri se depresivne epizode pojavijo jeseni ali pozimi, in spomladi izginejo. Diagnoza zahteva, da pride do najmanj dveh epizod v hladnejših mesecih, v drugih letnih časih pa ne, in to tekom dveh let ali več.[144]
Diferencialne diagnoze
Pri odločitvi za veliko depresivno motnjo, kot najverjetnejšo diagnozo je treba upoštevati tudi druge možnosti, med drugim distimijo, prilagoditveno motnjo z depresivnim razpoloženjem ali pa bipolarno motnjo. Distimija je kronična razpoloženjska motnja blažje oblike, pri kateri prizadeta oseba doživlja skoraj dnevno potrtost, in to vsaj dve leti dolgo. Simptomi niso tako hudi kot so pri resni depresiji, čeprav so ljudje z distimijo nagnjeni k drugotnim epizodam težke depresije (včasih jo imenujejo dvojna depresija).[135] Prilagoditvena motnja z depresivnim razpoloženjem je motnja razpoloženja, do katere prihaja zaradi psihološkega odziva na prepoznaven dogodek ali na povzročitelja stresa, z občutnimi čustvenimi ali vedenjskimi simptomi, ki pa ne izpolnjujejo meril za veliko depresivno epizodo.[139] Bipolarna motnja, znana tudi kot manično-depresivna motnja, je stanje, v katerem se depresivne faze izmenjujejo z maničnimi ali hipomaničnimi obdobji. Čeprav je depresija trenutno kategorizirana kot samostojna motnja, razprava o tem še teče, saj posamezniki z diagnozo hude depresije pogosto doživljajo nekatere znake hipomanije, kar je mogoče razumeti kot znak za to, da gre pri motnjah razpoloženja za kontinuum.[145]
Preden se odločimo za diagnozo hude depresivne motnje, je treba izločiti druge motnje. Med drugim gre za depresije zaradi telesne bolezni, zdravil in zlorabe snovi. Depresija zaradi telesne bolezni se diagnosticira kot motnja razpoloženja zaradi splošnega zdravstvenega stanja. Ta pogoj se določa na podlagi zgodovine, laboratorijskih izvidov ali s fizičnim pregledom. Če je depresija posledica zlorabe snovi, kot so mamila, zdravila ali izpostavljenost toksinu, se stanje diagnosticira kot s snovjo inducirana motnja razpoloženja.[146]
Preventiva
Vedenjski posegi, kot je na primer medosebna terapija in kognitivno-vedenjska terapija, učinkovito preprečujejo nastop nove depresije.[147] [148] [149] Ker so te vrste posegi zgleda najbolj učinkoviti, če so namenjene posameznikom ali majhnim skupinam, naj bi svoje obsežno ciljno občinstvo mogoče najlaže dosegle prek Interneta.[150]
Starejša meta analiza pa je bila ugotovila, da so zaščitni programi s komponento, ki krepi sposobnost pacienta, na splošno boljši od vedenjsko usmerjenih programov; analiza je tudi ugotovila, da so za razliko od vedenjskih programov programi za družbeno podporo posebno starejšim nedvomno koristni. Poleg tega so programi, ki so depresijo najbolje preprečili, nudili najmanj osem srečanj dolžine med 60 in 90 minut, v izvedbi kombinacije laičnih in strokovnih delavcev, z raziskovalno zasnovo visoke kakovosti; navajali so stopnjo osipa in nudili dobro definiranim posegom.[151]
Nizozemski sistem za duševno zdravje nudi zaščitne posege, kot je kurz "spopad z depresijo" (CWD - Coping With Depression), namenjen ljudem z depresijo pod ravnjo praga. Za kurz trdijo, da je najuspešnejši psiho-vzgojni poseg za zdravljenje in preprečevanje depresije, tako z vidika prilagodljivosti različnim populacijam kot z vidika doseženih rezultatov; nevarnost za hude depresije zniža za 38% in se po učinkovitosti dobro odreže v primerjavi z drugimi psihoterapijami.[147] [152] Zaščitni koraki lahko vodijo do znižanja v pogostnosti motnje med 22 in 38%.[149]
Obvladovanje
Trije najpogostejši načini zdravljenja depresije so psihoterapija, zdravila in zdravljenje z elektrošokom. Psihoterapija je za ljudi pod 18 let najprimernejša oblika (bolj kot zdravila). Državni inštitut za zdravje in nego ([National Institute for Health and Care Excellence - NICE) je v smernicah za leto 2004 mnenja, da se antidepresivi ne bi smeli uporabljati za začetno zdravljenje blage depresije, ker tveganja niso v ravnotežju s koristmi. Za zdravljenje z depresivi, v kombinaciji s psihosocialnimi posegi, pridejo po smernicah v poštev:
- Ljudje z anamnezo zmerne ali hude depresije
- Osebe z blago depresijo, ki je prisotna že daljše obdobje
- Kot druga izbira pri zdravljenju blage depresije, ki po drugih posegih ne poneha
- Kot prva izbira za zdravljenje zmerne ali hude depresije.
Smernice nadalje pripominjajo, da je z antidepresivnim zdravljenjem treba vztrajati vsaj šest mesecev, da se zmanjša tveganje za ponovitev bolezni in da se zdravila SSRI bolje prenašajo kot triciklični antidepresivi.[153]
Ameriško psihiatrično združenje je objavilo smernice za zdravljenje, ki priporočajo, da se začetno zdravljenje individualno prilagodi, na podlagi dejavnikov, kot so resnost simptomov, soobstoječe motnje, izkušnje iz predhodnih zdravljenj in želje pacienta. Alternative so lahko farmakoterapija, psihoterapija, elektrokonvulzivna terapija (ECT), transkranialna magnetna stimulacija (TMS) ali svetlobna terapija. Antidepresivi kot začetna izbira za zdravljenje se priporočajo pri osebah z blago, zmerno ali hudo depresijo; predpisati jih je treba vsem bolnikom s hudo depresijo, razen v primeru, da se načrtuje ECT.[154]
Možnosti zdravljenja so veliko bolj omejene v državah v razvoju, kjer je dostop do osebja s področja duševnega zdravja, zdravil in psihoterapije pogosto težek. Razvoj storitev za duševno zdravje je v mnogih državah zelo omejen; za depresijo se misli, da gre - kljub dokazom o nasprotnem - za pojav v razvitem svetu in ne za stanje, ki samo po sebi ogroža življenja.[155] Cochraneov pregled iz leta 2014 je ugotovil, da rezultati raziskav ne zadoščajo za jasen odgovor glede razlik v učinkovitosti psihološke proti medicinski terapiji pri otrocih.[156]
Psihoterapija
Psihoterapija je lahko namenjena tako posameznikom, kot skupinam ali družinam, izvajajo pa jo strokovnjaki za duševno zdravje, kot so psihoterapevti, psihiatri, psihologi, klinični socialni delavci, svetovalci in ustrezno usposobljeno psihiatrično zdravstveno osebje. Pri kompleksnih in kroničnih oblikah depresije, se lahko kombinira zdravila in psihoterapijo.[157][158] Pregledni članek iz leta 2012 ugotavlja, da je psihoterapija bolje kot nič, vendar pa ne bolje od drugih načinov zdravljenja.[159]
Kognitivna vedenjska terapija (Cognitive behavioral therapy - CBT), ima na osnovi raziskav največ dokazov za zdravljenje depresije pri otrocih in mladostnikih; CBT in medosebna psihoterapija (IPT) sta za adolescentne depresije najprimernejši metodi.[160] Osebe, mlajše od 18 let, pravi Nacionalni inštitut za zdravje in klinično odličnost, naj se zdravijo z zdravili samo v povezavi s psihološko terapijo, kot so CBT, medosebnostna terapija ali družinska terapija.[161]
Psihoterapija se je izkazala kot učinkovita pri starejših ljudeh.[162] [163] Zdi se, da uspešna psihoterapija zmanjšuje verjetnost za ponovne depresije, tudi potem, ko jo je konec ali ko jo nadomestijo občasne obnovitvene seje.
Najbolj raziskana oblika psihoterapije za depresijo je CBT, ki prizadete osebe navaja na to, da se soočijo s samouničujočimi, pri tem pa trajnimi načini razmišljanja (spoznavanja) in na to, da svoje ne-ustvarjalno vedenje spremenijo. Raziskave, s katerimi se je začelo sredi 1990-ih, so prišle do zaključka, da CBT pri bolnikih z zmerno do hudo depresijo lahko deluje najmanj tako dobro, če ne bolje, kot antidepresivi.[164] [165] CBT je lahko učinkovita pri depresivnih mladostnikih,[166] čeprav njeni učinki pri hudih epizodah niso dokončno znani.[167] Uspešnost kognitivne vedenjske terapije pri mladostnikih sloni na več spremenljivkah: višji ravni racionalnega razmišljanja, manjši stopnji brezupa, manj negativnih mislih in manj kognitivnih izkrivljanjih.[168] CBT je še posebej koristna pri preprečevanju ponovitev.[169] [170] Pri osebah z depresijo so se uporabljale razne različice kognitivne vedenjske terapije, najbolj opazni med njimi sta bili racionalno-čustvena vedenjska terapija[171] in kognitivna terapija na temelju pozornosti.[172] Programi za zmanjševanje stresa, ki temeljijo na pozornosti, lahko simptome depresije zmanjšajo.[173][174] Pozornostni programi zgleda obetajo pri intervenciji pri mladih.[175]
Psihoanaliza je šola mišljenja, ki jo je ustanovil Sigmund Freud; poudarja reševanje podzavestnih duševnih konfliktov.[176] Psihoanalitične tehnike nekateri zdravniki uporabljajo za zdravljenje oseb s hudo depresijo.[177] Bolj pogosto se uporablja psihodinamična psihoterapija, to je eklektična tehnika, ki ohlapno temelji na psihoanalizi, dodatno pa ima socialen in medoseben fokus.[178] V meta-analizi treh kontroliranih preizkusov kratke psihodinamske odporne psihoterapije, je bilo ugotovljeno, da je za blage do zmerne depresije ta prilagoditev enako učinkovita kot so zdravila.[179]
Logoterapija, oblika eksistencialne psihoterapije, ki jo je razvil avstrijski psihiater Viktor Frankl, obravnava zapolnjevanje "eksistenčne praznine", povezane z občutki ničevosti in nesmisla. Predpostavlja se, da je te vrste psihoterapija lahko da koristna za depresijo pri starejših mladostnikih.[180]
Antidepresivi
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/Zoloft_bottles.jpg/220px-Zoloft_bottles.jpg)
Študije učinkovitosti antidepresivov so pri osebah z akutno blago do zmerno depresijo prišle do nasprotujočih si rezultatov. Močnejši so dokazi za koristnost antidepresivov pri zdravljenju depresije, ki je ali kronična (distimija) ali huda.
Čeprav sta ugotovila majhne koristi, sta raziskovalca Irving Kirsch in Thomas Moore mnenja, da gre pri njih lahko da tehnične posledice testiranja, ne pa za resnični učinek zdravil.[182] V kasnejšem članku je Kirsch prišel do sklepa, da je pri novi generaciji antidepresivov končni učinek pod priporočenimi mejami za klinično pomembnost.[5] Podobne rezultate javlja meta analiza Forniera.[4]
Pregledni članek Nacionalnega inštituta za kakovost zdravja in nege je ugotovil, da za večjo učinkovitost zdravil SSRI v primerjavi s placebom obstajajo trdni dokazi, če je cilj 50 % zmanjšanje v depresivnem skoru pri zmerni in hudi resni depresiji, in da obstajajo dokazi za podoben učinek pri blagi depresiji.[183] Podobno je Cochraneov sistematični pregled kliničnih preizkusov ugotovil, da za generični antidepresiv amitriptilin obstajajo trdni dokazi, da je bolj učinkovit od placeba.[184]
Leta 2014 je FDA (Zvezna agencija za zdravila ZDA) objavila sistematičen pregled vseh poskusov z antidepresivi, ki so jih predložili agenciji med 1985 in 2012. So avtorji zaključili, da vzdrževalno zdravljenje zmanjša tveganje za ponovitev bolezni za 52 % v primerjavi s placebom, in da so vzrok za to predvsem ponavljajoče se depresije v skupini, ki je prejemala placebo, ne pa dejstvo, da se je zdravilo nehalo jemati. [4]
Da bi našli najbolj učinkovit antidepresiv z minimalnimi stranskimi učinki, se odmerki lahko prilagajajo; po potrebi se lahko poskusi s kombinacijami različnih vrst antidepresivov. Stopnje odziva na prvi uporabljeni antidepresiv so 50-75 %; lahko traja vsaj šest do osem tednov od začetka jemanja zdravila, da pride do ponovitve. [185] Antidepresiva se običajno jemlje še 16 do 20 tednov po odpustu, da se zmanjša možnost ponovitve,[185] priporoča se celo, da se z jemanjem zdravila nadaljuje še eno leto dolgo.[186] Ljudje s kronično depresijo bodo morda morali jemati zdravila za nedoločen čas, da ne pride do ponovitev.[6]
Selektivni zaviralci ponovnega privzema serotonina (SSRI) so zdravila, ki se predpisujejo predvsem zaradi njihovih relativno blagih stranskih učinkov, poleg tega so pri pretiranih odmerkih SSRi manj strupeni kot drugi antidepresivi.[187] Bolnikom, ki se ne odzivajo na njih, se lahko predpiše kak drug antidepresiv, kar ima za posledico izboljšanje pri skoraj 50 % primerov. [188] Druga možnost je atipični antidepresiv bupropion.[189] Venlafaksin, antidepresiv z drugačnim mehanizmom delovanja, je lahko zmerno učinkovitejši od SSRI.[190] Vendar pa se venlafaksin v Veliki Britaniji ne priporoča kot prva izbira za zdravljenje, zaradi dokazov, da tveganja v zvezi z njim lahko da odtehtajo koristi,[191] še posebej pa ga odsvetujejo pri otrocih in mladostnikih.[192] [193]
Za mladostniško depresijo se priporoča fluoksetin.[192] Antidepresivi imajo zgleda le rahlo korist pri otrocih.[194] Tudi ni dovolj dokazov za učinkovitost pri bolnikih z depresijo z zapletom demence.[195] Antidepresivi lahko povzroči nizko raven natrija v serumu (tako imenovano hiponatriemijo);[196] kljub temu o tem pogosteje poročajo pri SSRI.[187] Za SSRI ni nič neobičajnega, da povzročijo ali poslabšajo nespečnost; v takih primerih se lahko predpiše antidepresivno pomirjevalo mirtazapin.[197] [198]
Ireverzibilne zaviralce monoaminooksidaze, starejši razred antidepresivov, so ogrožali lahko da smrtno nevarni navzkrižni vplivi s prehrano in zdravili. Še vedno se le redko uporabljajo, čeprav so razvili novejše agente tega razreda, ki se bolje prenašajo.[199] Varnostni profil je drugačen pri reverzibilnih inhibitorjih monoaminooksidaze kot je moklobemid, kjer je tveganje za resne interakcije s prehrano zanemarljiv in so tako omejitve v dieti manj stroge.[200]
Pri otrocih, mladostnikih in verjetno mladih odraslih, starih od 18 do 24 let, obstaja večje tveganje za samomorilne misli in samomorilno vedenje, če se zdravijo s SSRI.[201][202] Pri odraslih ni jasno, ali SSRI vplivajo na nevarnost za samomor.[202] En pregled povezav ni ugotovil;[203] drug pregled povečano tveganje;[204] in tretji nobene nevarnosti pri pacientih med 25 in 65 let starosti in zmanjšanje nevarnosti pri osebah nad 65 let.[205] V ZDA so leta 2007 uvedli opozorilo na ovojnini za SSRI in druga antidepresivna zdravila, ki opozarja na povečano tveganje za samomor pri bolnikih, mlajših od 24 let.[206] Podobne popravke previdnostnih obvestil je uvedlo tudi Ministrstvo za zdravje Japonske.[207]
Druga zdravila
Obstaja nekaj dokazov, da dopolnila na osnovi ribjega olja, ki vsebujejo visoke ravni od eikozapentanojske (EPA) do dokozaheksanojske (DHA) kisline, lahko učinkujejo pri hudi depresiji,[208] vendar meta-analiza raziskave ugotavlja, da gre lahko za pozitivne učinke zaradi publicistične pristranskosti.[209] Obstaja nekaj predhodnih dokazov, da imajo zaviralci COX-2 ugoden vpliv na hudo obliko depresije.[59] Litij je zdi učinkovit, kadar gre za možnost samomora pri bolnikih z bipolarno motnjo in unipolarno depresijo, ker nevarnost zbija na skoraj isto raven, kot jo je videti pri splošni populaciji.[210] Razpon učinkovitih in varnih odmerkih litija je ozek, tako da je tesno spremljanje morda potrebno.[211] Nizek odmerek ščitničnega hormona se lahko doda obstoječim antidepresivom ob simptomih trdovratne depresije, kadar gre za ljudi, ki so šli že skozi več alternativnih zdravljenj.[212]
Elektrokonvulzivna terapija
Elektrokonvulzivna terapija (ECT) je standardna psihiatrična terapija, ki z električnimi sunki povzroči epileptičen napad, ki bolniku olajša duševno bolezen.[213]:1880 ECT se uporabi s privoljenjem obveščene prizadete osebe[214] kot zadnja med možnostmi za intervencijo pri resni depresivni motnji.[215]
Ena seja ECT je učinkovita pri približno 50 % ljudi s hudo depresivno motnjo, ki je odporna proti zdravljenju, najsi gre za unipolarno ali bipolarno motnjo.[216] Nadaljevanje zdravljenja je še vedno slabo raziskano, vendar naslednjih dvanajst mesecev približno polovica ljudi, ki se odzivajo, doživi recidiv.[217]
Poleg posledic za možgane so splošne fizikalne nevarnosti ECT podobne nevarnostim pri kratkotrajni splošni anesteziji.[218] Najpogostejša neželena učinka po terapiji sta zmedenost in izguba spomina..[215] [219] ECT velja za eno najmanj škodljivih možnosti za zdravljenje nosečnic s hudo depresijo.[220]
Običajno poteka ECT tako, da se jo daje dvakrat ali trikrat na teden tako dolgo, da bolnik ne kaže več simptomov. ECT se daje pod anestezijo s sredstvom za sproščanje mišic.[221] Elektrokonvulzivne terapije se med seboj lahko razlikujejo glede namestitve elektrod, pogostnosti uporabe in glede oblike električnega dražljaja. Te tri oblike uporabe kažejo pomembne razlike kar se tiče tako neželenih stranskih učinkov kot tudi popuščanja simptomov. Po terapiji ECT se običajno nadaljuje s terapijo z zdravili, nekateri pa bolniki dobivajo vzdrževalno ECT.[215]
ECT ima zgleda kratkoročen antiepileptičen učinek predvsem na frontalni reženj, in dolgoročno pa nevrotrofični učinek, predvsem na medialni senčni reženj.[222]
Drugo
Terapija s svetlobo zmanjšuje resnost depresivnih simptomov; ugotovljeno je, da pomaga tako pri sezonski čustveni motnji kot tudi pri ne-sezonskih depresijah, učinkuje pa podobno kot običajni antidepresivi. Pri ne-sezonski depresiji razširitev standardnega antidepresivnega zdravljenja na terapijo s svetlobo ni bilo učinkovita.[223] Pri ne-sezonski depresiji, če se je svetloba uporabila predvsem v kombinaciji z antidepresivi ali budnostno terapijo so ugotovili zmeren učinek. Odziv je bil boljši kot pri kontrolnem zdravljenju pri testih visoke kakovosti, v testih s terapijo z jutranjo svetlobo, in pri osebah, ki so bili občutljivi na celotno ali delno pomanjkanje spanja.[224] Obe analizi sta opozorili na slabo kakovost, kratko trajanje in majhno velikost večine pregledanih testov.
Obstaja majhen skupek dokazov, da lahko prečuta noč pomaga.[225] Telesna vadba se priporoča pri blagi depresiji,[226] na simptome ima zmeren vpliv.[227] Pri večini ljudi je enakovredna uporabi zdravil ali psihološkim terapijam.[227] Pri starejših ljudeh depresije zgleda ne zmanjšuje.[228] V razkritih nerandomiziranih opazovalnih študijah je prenehanje kajenja pri depresiji pomagalo najmanj toliko kot zdravila.[229] Kognitivna vedenjska terapija in poklicni programi (med drugim sprememba poklicne dejavnosti in podpora), so dokazano zmanjšali število bolniških dni pri zaposlenih z depresijo.[230]
Napoved
Velike depresivne epizode pogosto s časom ponehajo, tudi če se ne zdravijo. Bolniki na čakalnem seznamu po nekaj mesecih kažejo 10 do 15-odstotno zmanjšanje simptomov, približno 20 % jih več ne izpolnjuje v celoti meril za depresivno motnjo.[231] Mediana za dolžino epizode po ocenah znaša 23 tednov, najvišjo stopnjo okrevanja izkazujejo prvi trije meseci.[232]
Študije so pokazale, da bo med pacienti, ki doživijo prvo epizodo hude depresije, 80 % kasneje pretrpelo najmanj eno novo epizodo, [233] dosmrtno štiri v povprečju.[234] Druge raziskave splošne populacije so ugotovile, da približno polovica tistih, ki doživijo epizodo, ozdravi (najsi se jo zdravi ali tudi) in ostane ozdravljena, druga polovica pa bo doživela vsaj eno ponovitev, okoli 15 % od njih pa kronične ponovitve.[235] Študije podatkov iz izbranih bolnišničnih virov kažejo nižjo stopnjo okrevanja in višjo stopnjo kroničnosti, študije s pretežno večino ambulantnih bolnikov pa kažejo, da se skoraj vsi opomorejo; epizoda v povprečju (mediana) traja 11 mesecev. Okoli 90 % ljudi s hudo ali psihotično depresijo, pri katerih večina tudi izpolnjuje merila za druge duševne motnje, doživlja ponovitve.[236] [237]
Ponovitve so verjetne še v primeru, če simptomi z zdravljenjem ne zginejo v celoti. Trenutne smernice priporočajo nadaljnje jemanje antidepresivov štiri do šest mesecev po remisiji, da ne pride do ponovitve. Rezultati številnih randomiziranih kontroliranih testov kažejo, da nadaljnje jemanje antidepresivnih zdravil po okrevanju lahko zmanjša možnost ponovitve za 70 % (41 % pri placebu v primerjavi z 18 % pri antidepresivih). Zaščitni učinek verjetno traja vsaj prvih 36 mesecev jemanja.[238]
Kdor doživlja ponavljajoče se epizode depresije, potrebuje neprekinjeno zdravljenje, da ne pride do hujše, dolgoročne depresije. V nekaterih primerih je treba jemati zdravila dalj časa ali celo do konca življenja.[239]
Primeri s slabim izidom so povezani z dejavniki, kot so neustrezno zdravljenje, hudi začetni simptomi, med drugimi lahko da psihoza, nastop bolezni v mladosti, več predhodnih epizod, nepopolno okrevanje po enem letu, že obstoječa huda duševna ali zdravstvena motnja kot tudi disfunkcionalno družinsko okolje.[240]
Pričakovana življenjska doba depresivnih ljudi je nižja od pri ljudeh brez depresije, deloma zato, ker so depresivni bolniki izpostavljeni nevarnosti zaradi samomora.[241] Vendar pa je njih umrljivost višja tudi iz drugih vzrokov,[242] ker so dovzetnejši za obolenja, kot so na primer bolezni srca.[243] Do 60 % ljudi, ki storijo samomor, imajo motnje razpoloženja, kot je huda depresija, in tveganje je še posebej visoko, če ima oseba izrazit občutek brezupa, če ima depresijo in hkrati mejno motnjo osebnosti.[1] Dosmrtna nevarnost za samomor, povezana z diagnozo hude depresije, se v ZDA ceni na 3,4 %, kar je povprečje dveh zelo raznolikih vrednosti, to je skoraj 7 % za moške in 1 % za ženske[244] (čeprav so poskusi samomora pogostejši pri ženskah).[245] Ocena je bistveno nižja od prej sprejete vrednosti 15 %, ki je rezultat starejših študij hospitaliziranih bolnikov.[246]
Depresija je pogosto povezana z brezposelnostjo in revščino.[247] Huda depresija je trenutno vodilni vzrok za breme bolezni v Severni Ameriki in v drugih državah z visokimi dohodki, v svetovnem merilu pa četrti najpogostejši vzrok. Svetovna zdravstvena organizacija za leto 2030 napoveduje, da bo leta 2030 depresija na drugem mestu (za HIV) kot vzrok za breme bolezni.[248] Zamuda ali neuspeh pri iskanju možnosti za zdravljenje ob ponovitvi, in pa neuspeh zdravstvenih služb, da bi terapijo zagotovile, sta dve od ovir, ki zmanjševanje invalidnosti preprečujejo.[249]
Epidemiologija
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/Unipolar_depressive_disorders_world_map_-_DALY_-_WHO2004.svg/250px-Unipolar_depressive_disorders_world_map_-_DALY_-_WHO2004.svg.png)
ni podatkov <700 700–775 775–850 850–925 925–1000 1000–1075 | 1075–1150 1150–1225 1225–1300 1300–1375 1375–1450 >1450 |
Depresija je glavni vzrok za obolevnost po vsem svetu.[251] Leta 2010 naj zaradi nje trpelo približno 298 milijonov ljudi (4,3 % svetovnega prebivalstva).[252] Dosmrtna pogostnost je zelo različna, od 3 % na Japonskem do 17 % v ZDA.[253] Odstotek ljudi, ki med svojim življenjem prestanejo depresijo, v večini držav med 8 in 12 %.[253] V Severni Ameriki, je verjetnost za hudo depresivno epizodo tekom enega leta je 3-5% za moške in 8-10% pri ženskah.[254] [255] Populacijske študije so dosledno ugotavljale, da so resne približno dvakrat pogostejše pri ženskah kot pri moških, čeprav ni jasno, zakaj je tako, in tudi ne, ali se za tem skrivajo še neodkriti dejavniki.[256] Relativen porast v številu obolenj je bolj kot s kronološko starostjo povezan z razvojem v puberteti, v starosti od 15 do 18 let doseže nivo odraslih oseb in je, kot se zdi, bolj povezan s psihosocialnimi kot pa s hormonalnimi dejavniki.[256]
Najbolj pogosta skupina s prvo depresivno epizodo so prizadeti starosti 30 do 40 let; drugi, nižji vrh pojavnosti je med leti 50 in 60.[257] Nevrološka stanja, kot so kap, Parkinsonova bolezen ali multipla skleroza, nevarnost za hudo depresijo povečujejo, prav tako se poveča prvo leto po porodu.[258] Prav tako je tveganje večje po srčno-žilnih boleznih srca in ožilja, riziko za depresijo je pri slabem izidu bolezni večji, kot pa pri dobrem. [243][259] Študije si pri razširjenosti depresije med starejšimi nasprotujejo, večinoma pa podatki kažejo na padec v tej starostni skupini.[260] Depresivne motnje je bolj kot pri podeželskem opaziti pri mestnem prebivalstvu, prevladuje pa v populacijah z močnejšimi socialno-ekonomskimi dejavniki, kot na primer brezdomstvom.[261]
Zgodovina
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/Hippocrates_pushkin02.jpg/220px-Hippocrates_pushkin02.jpg)
Starodavni grški zdravnik Hipokrat je opisal sindrom melanholije kot samostojno bolezen s posebnimi duševnimi in telesnimi bolezenskimi znaki; "strahove in pobitost, če trajajo dlje časa," je opisal kot značilne za bolezen.[262] Šlo je za podoben, vendar veliko širši pojem kot je dandanašnja depresija; poudarek je bil na grozdu simptomov, kot so žalost, potrtost in malodušje, ki se jim pogosto pridružujejo strah, jeza, blodnje in obsedenosti.[79]
Sam izraz depresija je izpeljanka iz latinskega glagola deprimere, "potlačiti, zatreti".[263] Od 14. stoletja dalje so glagol uporabljali v smislu podjarmiti ali ponižati. Angleški pisec Richard Baker je glagol leta 1665 uporabil v svoji Kroniki za ljudi z "veliko depresijo duha", podobno tudi Samuel Johnson leta 1753.[264] Izraz se je začel uporabljati tudi v fiziologiji in ekonomiji. Prvič je izraz v zvezi s psihiatričnim simptomom uporabil francoski psihiater Louis Delasiauve leta 1856, po 1860 se je začel prikazovati v medicinskih slovarjih v zvezi s fiziološkim in metaforičnim upadom čustvovanja.[265] Od Aristotla dalje so melanholijo povezovali z učenjaki in pametnimi ljudmi, ki jih njih kontemplativno življenje in ustvarjalnost še posebej ogrožata. Novejša zasnova je te povezave opustila, v 19. stoletju se je pojem vse bolj povezovaloz nežnim spolom.[79]
Čeprav je izraz melanholija še dalje bil prevladujoč diagnostični izraz, je depresija sčasoma prihajala vse bolj do besede v medicinskih razpravah in je ob koncu stoletja bila že njen sinonim; nemški psihiater Emil Kraepelin ga je verjetno prvi uporabil kot krovni izraz, ko je različne vrste melanholije imenoval depresivna stanja.[266]
Sigmund Freud je v svojem članku Žalovanje in melanholija primerjal melanholično stanje z žalovanjem. Postavil je teorijo, da izguba zaradi smrti ali razdora, predstavlja ne samo objektivno, temveč tudi subjektivno izgubo; depresiven posameznik se je identificiral s predmetom naklonjenosti, v nezavednem, narcisoidnem procesu, ki ga Freud imenuje libidinalna katekseza jaza. Takšna izguba ima za posledico hude melanholične simptome, katerih korenine leže globlje kot žalovanje; ne samo da se na zunanji svet gleda negativno, jaz sam je ogrožen.[77] Pacientov upad v ravni samoumevanja se kaže v prepričanju v lastno krivdo, inferiornost in brezvrednost.[78] Poudaril je tudi izkušnje iz zgodnjega življenja, kot dejavnik, ki predisponira.[79] Meyer je predlagal mešan socialen in biološki okvir s poudarkom na reakcije v okvirju posameznikovega življenja, in argumentiral, da je treba uporabljati izraz depresija namesto melanholije.[267] Prva različica DSM (DSM-I, 1952) je vsebovala depresivno reakcijo in DSM-II (1968), depresivne nevroze, opredeljene kot pretirane reakcije na notranje konflikte ali dogodek, ki ga je mogoče identificirati; vključil je tudi vključeno depresivno vrsto manično-depresivne psihoze v poglavju o večjih čustvenih motnjah.[268]
Sredi 20. stoletja so raziskovalci razvili teorijo, da depresijo povzroča kemično neravnovesje v nevrotransmitorjih v možganih, teorijo, ki temelji na v petdesetih letih opaženih učinkih rezerpina in izoniazida na ravni monoaminskih nevrotransmitorjev in na simptome depresije.[269]
Izraz "unipolarna" (skupaj s sorodnim izrazom " bipolarna") je skoval nevrolog in psihiater Karl Kleist, po njem pa sta ga prevzela njegova učenca Edda Neele in Karl Leonhard.[270]
Izraz Večja depresivna motnja je uvedla sredi sedemdesetih let skupina zdravnikov ZDA v okviru predlogov za diagnostična merila, na temelju vzorcev za simptome (tako imenovana "Merila za raziskovalno diagnostiko", katerih osnova so starejša merila po Feighnerju[271]); v osemdesetih so jih vključili v DSM-III.[272] Iz razlogov skladnosti ICD-10 uporabljajo enaka merila; spremembe so samo manjše, uporabljajo pa diagnostični prag DSM za diagnozo blage depresivne epizode, pri tem pa za zmerne in hude epizode dodajajo kategorije z višjim pragom.[125][272] Starodavna ideja melanholije je še dalje preživela v opisu melanholičnega podtipa.
Nove opredelitve depresije so naletele na širok sprejem, čeprav jim nekatere ugotovitve in stališča nasprotujejo. Če vedno je slišati empirično podprte argumente za vrnitev diagnoze melanholije.[273][274] V zvezi z razvojem in promocijo antidepresivov in biološkega modela po koncu petdesetih let je bilo slišati kritične glasove, kar se odmevnosti diagnoze v javnosti tiče.[275]
Družba in kultura
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c2/Abraham_Lincoln_O-60_by_Brady%2C_1862.jpg/220px-Abraham_Lincoln_O-60_by_Brady%2C_1862.jpg)
Predstave med ljudmi o tem, kaj je depresija, se zelo razlikujejo, tako znotraj kultur kot tudi med njimi. "Ker znanstveno utemeljene gotovosti ni," je eden od komentatorjev pripomnil, "se razprava o depresiji vrti okoli jezikovnih vprašanj. Kako stanje imenujemo - 'bolezen', motnja', 'duševno stanje', - vpliva na to, kako nanj gledamo, kako ga diagnosticiramo in kako zdravimo."[277] Obstajajo kulturne razlike glede tega, v kolikšni meri spada huda depresija med bolezni, ki zahtevajo individualno strokovno zdravljenje, in v kolikšni meri je kazalec za nekaj drugega, kot so recimo nerešeni socialni ali moralni problemi, biološka neravnovesja, ali pa odsev razlik v tem, kako prizadeti razume svoje lastne stiske, ki lahko krepijo občutke nemoči, in čustveni boj z njimi.[278] [279]
Diagnoza je v nekaterih državah, na primer na Kitajskem, manj pogosta. Razlog za to naj bi bilo v tradiciji zakoreninjeno zanikanje ali somatizacija čustvene depresije (čeprav se je po letu 1980 lahko da zanikanje depresije na Kitajskem že drastično spremenilo).[280] Po drugi strani je možno, da so zahodne kulture začele na človeško stisko gledati drugače in pri tem nekatere od njenih oblik povzdignile v status motnje. Avstralski profesor Gordon Parker in drugi so argumentirali, da zahodna zasnova depresije "medikalizira" žalost ali bedo.[281][282] Podobno trdijo drugi, z madžarsko-ameriškim psihiaterom Thomasom Szaszom na čelu, da je depresija metaforična bolezen, katero je neprimerno obravnavati kot dejansko obolenje.[283] Čutiti je bilo tudi zaskrbljenost, da se DSM kot tudi področje opisne psihiatrije, ki izraz uporabljata, nagibata k potvarjanju abstraktnih pojavov, kot je recimo depresija, pri katerih gre lahko da v resnici za socialne konstrukte.[284] Ameriški arhetipski psiholog James Hillman piše, da je depresija lahko zdrava za dušo, če "nudi zatočišče, omejitev, osredotočenje, resnost, težo, in ponižno nemoč. "[285] Hillman trdi, da so terapevtski poskusi ozdraviti depresijo odmev krščanske teme vstajenja od mrtvih, vendar pa imajo nesrečno posledico, da duševno stanje osebe demonizirajo.
Zgodovinske osebe so pogosto bile zadržane, kadar je bilo govora o njih depresiji in zdravljenju, tako zaradi družbene stigmatizacije kot tudi zaradi nevednosti, kar se diagnoze ali zdravljenja tiče. Kljub temu pa je analiza ali razlaga pisem, dnevnikov, umetniških del, spisov, ali izjav njihovih družinskih članov in prijateljev pri nekaterih zgodovinskih osebnosti omogoča domnevo, da so lahko da imeli neko obliko depresije. Ljudje, ki so morda imeli depresijo, so med drugimi anglešča pisateljica Mary Shelley[286] Ameriško-britanski pisatelj Henry James[287] in ameriški predsednik Abraham Lincoln.[288] Nekateri znani sodobniki, ki so morebiti depresivni, so med drugim kanadski pisec pesmi Leonard Cohen[289] in ameriški dramatik in romanopisec Tennessee Williams.[290] Nekateri pionirji med psihologi, kot sta Američana William James[291][292] in John B. Watson,[293] so se sami osredotočali na svojo depresijo.
Razprave o tem, ali so nevrološke motnje in motnje razpoloženja lahko povezane z ustvarjalnostjo, trajajo že od Aristotela dalje.[294] [295] Britanska literatura nudi številna razmišljanja o depresiji.[296] Angleški filozof John Stuart Mill je doživel večmesečno obdobje, imenoval ga je "mračno živčno stanje", v katerem je človek "nedovzeten za užitek ali prijetno razburjenje; eno izmed onih razpoloženj, ko vse, kar te drugače razveseljuje, postane neokusno ali nezanimivo". Citira angleškega pesnika Samuel Taylor Coleridgea in njegovo "potrtost" kot popoln opis njegovega primera: "Žalost brez srčne bolečine, prazna, temna in pusta / dremava, zadušena žalost, brez čustev / brez naravnega odtoka ali rešitve / v besedi, ali vzdihu, ali solzi."[297] [298] Angleški pisatelj Samuel Johnson okoli 1780 uporablja opis "Črni pes" za svojo depresijo,[299] izraz, ki ga je pozneje populariziral za depresijo oboleli nekdanji britanski premier, Sir Winston Churchill.[299]
Socialna stigma je, kare se tiče hude depresije, zelo razširjena, in stiki s službami za duševno zdravje jo le rahlo zmanjšajo. Javno mnenje o zdravljenju se od mnenja zdravstvenih delavcev izrazito razlikuje; za alternativno zdravljenje se misli, da je bolj koristno kot pa farmakološke alternative, ki uživajo slabo mnenje.[300] V Veliki Britaniji sta Kraljevski kolegij psihiatrov in Kraljevski kolegij splošnih zdravnikov 1992-1996 izvedla skupno petletno kampanjo Porazimo depresijo, z namenom izobraževanja in zmanjševanja stigme;[301] MORI študija po koncu kampanje je pokazala majhno pozitivno spremembo odnosa javnosti do depresije in do zdravljenja.[302]
Sklici
- ↑ 1,0 1,1 Barlow 2005, str. ;248–49
- ↑ »Major Depressive Disorder«. American Medical Network, Inc. Pridobljeno 15. januarja 2011.
- ↑ Driessen, Ellen; Hollon, Steven D. (2010). "Cognitive Behavioral Therapy for Mood Disorders: Efficacy, Moderators and Mediators". Psychiatric Clinics of North America 33 (3): 537–55.
- ↑ 4,0 4,1 4,2 Fournier JC; DeRubeis RJ; Hollon SD; Dimidjian S; Amsterdam JD; Shelton RC; Fawcett J (Januar 2010). »Antidepressant drug effects and depression severity: a patient-level meta-analysis«. JAMA. 303 (1): 47–53. doi:10.1001/jama.2009.1943. PMC 3712503. PMID 20051569.
- ↑ 5,0 5,1 Kirsch I; Deacon BJ; Huedo-Medina TB; Scoboria A; Moore TJ; Johnson BT (Februar 2008). »Initial severity and antidepressant benefits: a meta-analysis of data submitted to the Food and Drug Administration«. PLoS Med. 5 (2): e45. doi:10.1371/journal.pmed.0050045. PMC 2253608. PMID 18303940.
- ↑ 6,0 6,1 6,2 6,3 6,4 Depression (PDF). National Institute of Mental Health (NIMH). Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 27. julija 2011. Pridobljeno 7. septembra 2008.
- ↑ Hays RD; Wells KB; Sherbourne CD; Rogers W; Spritzer K (1995). »Functioning and well-being outcomes of patients with depression compared with chronic general medical illnesses«. Archives of General Psychiatry. 52 (1): 11–19. doi:10.1001/archpsyc.1995.03950130011002. PMID 7811158.
- ↑ 8,0 8,1 8,2 8,3 8,4 8,5 American Psychiatric Association 2000a, str. 349
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 412
- ↑ 10,0 10,1 Delgado PL; Schillerstrom J (2009). »Cognitive Difficulties Associated With Depression: What Are the Implications for Treatment?«. Psychiatric Times. 26 (3). Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 22. julija 2009. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ 11,0 11,1 11,2 11,3 American Psychiatric Association 2000a, str. 350
- ↑ »Insomnia: Assessment and Management in Primary Care«. American Family Physician. 59 (11): 3029–38. 1999. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 26. julija 2011. Pridobljeno 12. novembra 2014.
- ↑ Patel V; Abas M; Broadhead J (2001). »Depression in developing countries: Lessons from Zimbabwe«. BMJ. 322 (7284): 482–84. doi:10.1136/bmj.322.7284.482.
- ↑ Consensus Guidelines for Assessment and Management of Depression in the Elderly. North Sydney, New South Wales: NSW Health Department. 2001. str. 2. ISBN 0-7347-3341-0. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 12. novembra 2016. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Yohannes AM; Baldwin RC (2008). »Medical Comorbidities in Late-Life Depression«. Psychiatric Times. 25 (14). Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 14. junija 2020. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 354
- ↑ Brunsvold GL; Oepen G (2008). »Comorbid Depression in ADHD: Children and Adolescents«. Psychiatric Times. 25 (10). Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 24. maja 2009. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Kessler RC; Nelson CB; McGonagle KA; Liu J; Swartz M; Blazer DG (1996). »Comorbidity of DSM-III-R major depressive disorder in the general population: results from the US National Comorbidity Survey«. British Journal of Psychiatry. 168 (suppl 30): 17–30. PMID 8864145.
- ↑ Hirschfeld RM (2001). »The Comorbidity of Major Depression and Anxiety Disorders: Recognition and Management in Primary Care«. Primary Care Companion to the Journal of Clinical Psychiatry. 3 (6): 244–254. PMC 181193. PMID 15014592.
- ↑ Sapolsky, Robert M. (2004). Why zebras don't get ulcers. Henry Holt and Company, LLC. str. 291–98. ISBN 0-8050-7369-8.
- ↑ Grant BF (1995). »Comorbidity between DSM-IV drug use disorders and major depression: Results of a national survey of adults«. Journal of Substance Abuse. 7 (4): 481–87. doi:10.1016/0899-3289(95)90017-9. PMID 8838629.
- ↑ Hallowell EM; Ratey JJ (2005). Delivered from distraction: Getting the most out of life with Attention Deficit Disorder. New York: Ballantine Books. str. 253–55. ISBN 0-345-44231-8.
- ↑ Bair MJ; Robinson RL; Katon W; Kroenke K (2003). »Depression and Pain Comorbidity: A Literature Review«. Archives of Internal Medicine. 163 (20): 2433–45. doi:10.1001/archinte.163.20.2433. PMID 14609780.
- ↑ Swardfager W; Herrmann N; Marzolini S; Saleem M; Farber SB; Kiss A; Oh PI; Lanctôt KL (2011). »Major depressive disorder predicts completion, adherence, and outcomes in cardiac rehabilitation: a prospective cohort study of 195 patients with coronary artery disease«. Journal of Clinical Psychiatry. 72 (9): 1181–8. doi:10.4088/jcp.09m05810blu. PMID 21208573.
- ↑ Schulman J; Shapiro BA (2008). »Depression and Cardiovascular Disease: What Is the Correlation?«. Psychiatric Times. 25 (9). Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 6. marca 2020. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ »The fundamentals of mental health and mental illness« (PDF). Mental Health: A Report of the Surgeon General. Department of Health and Human Services. 1999. Pridobljeno 11. novembra 2008.
- ↑ 27,0 27,1 27,2 Caspi A; Sugden K; Moffitt TE; Taylor A; Craig IW; Harrington H; McClay J; Mill J; Martin J; Braithwaite A; Poulton R (Julij 2003). »Influence of life stress on depression: Moderation by a polymorphism in the 5-HTT gene«. Science. 301 (5631): 386–89. Bibcode:2003Sci...301..386C. doi:10.1126/science.1083968. PMID 12869766.
- ↑ Haeffel GJ; Getchell M; Koposov RA; Yrigollen CM; Deyoung CG; Klinteberg BA; Oreland L; Ruchkin VV; Grigorenko EL (2008). »Association between polymorphisms in the dopamine transporter gene and depression: evidence for a gene-environment interaction in a sample of juvenile detainees« (PDF). Psychol Sci. 19 (1): 62–9. doi:10.1111/j.1467-9280.2008.02047.x. PMID 18181793.
- ↑ Slavich GM (2004). »Deconstructing depression: A diathesis-stress perspective (Opinion)«. APS Observer. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 11. maja 2011. Pridobljeno 11. novembra 2008.
- ↑ Schmahmann JD (2004). »Disorders of the cerebellum: ataxia, dysmetria of thought, and the cerebellar cognitive affective syndrome«. J Neuropsychiatry Clin Neurosci. 16 (3): 367–78. doi:10.1176/appi.neuropsych.16.3.367. PMID 15377747.
- ↑ Konarski JZ; McIntyre RS; Grupp LA; Kennedy SH (Maj 2005). »Is the cerebellum relevant in the circuitry of neuropsychiatric disorders?«. J Psychiatry Neurosci. 30 (3): 178–86. PMID 15944742.
- ↑ Schmahmann JD; Weilburg JB; Sherman JC (2007). »The neuropsychiatry of the cerebellum – insights from the clinic«. Cerebellum. 6 (3): 254–67. doi:10.1080/14734220701490995. PMID 17786822.
- ↑ Kendler KS; Gatz M; Gardner CO; Pedersen NL (2006). »A Swedish national twin study of lifetime major depression«. American Journal of Psychiatry. 163 (1): 109–14. doi:10.1176/appi.ajp.163.1.109. PMID 16390897.
- ↑ Schuckit MA; Tipp JE; Bergman M; Reich W; Hesselbrock VM; Smith TL (1997). »Comparison of induced and independent major depressive disorders in 2,945 alcoholics«. Am J Psychiatry. 154 (7): 948–57. doi:10.1176/ajp.154.7.948. PMID 9210745.
- ↑ 35,0 35,1 Ashton, Heather (2002). »Benzodiazepines: How They Work and How to Withdraw«.
- ↑ Barlow 2005, str. 226
- ↑ Shah N; Eisner T; Farrell M; Raeder C (Julij–avgust 1999). »An overview of SSRIs for the treatment of depression« (PDF). Journal of the Pharmacy Society of Wisconsin. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 17. decembra 2008. Pridobljeno 10. novembra 2008.
- ↑ 38,0 38,1 Nutt DJ (2008). »Relationship of neurotransmitters to the symptoms of major depressive disorder«. Journal of Clinical Psychiatry. 69 Suppl E1: 4–7. PMID 18494537.
- ↑ 39,0 39,1 Krishnan V; Nestler EJ (Oktober 2008). »The molecular neurobiology of depression«. Nature. 455 (7215): 894–902. Bibcode:2008Natur.455..894K. doi:10.1038/nature07455. PMC 2721780. PMID 18923511.
- ↑ Hirschfeld RM (2000). »History and evolution of the monoamine hypothesis of depression«. Journal of Clinical Psychiatry. 61 Suppl 6: 4–6. PMID 10775017.
- ↑ Lacasse JR; Leo J (2005). »Serotonin and depression: A disconnect between the advertisements and the scientific literature«. PLoS Med. 2 (12): e392. doi:10.1371/journal.pmed.0020392. PMC 1277931. PMID 16268734. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 22. januarja 2009. Pridobljeno 30. oktobra 2008.
- ↑ Risch N; Herrell R; Lehner T; Liang KY; Eaves L; Hoh J; Griem A; Kovacs M; Ott J; Merikangas KR (Junij 2009). »Interaction between the serotonin transporter gene (5-HTTLPR), stressful life events, and risk of depression: a meta-analysis«. JAMA. 301 (23): 2462–71. doi:10.1001/jama.2009.878. PMC 2938776. PMID 19531786.
- ↑ Munafò MR; Durrant C; Lewis G; Flint J (Februar 2009). »Gene X environment interactions at the serotonin transporter locus«. Biol. Psychiatry. 65 (3): 211–9. doi:10.1016/j.biopsych.2008.06.009. PMID 18691701.
- ↑ Uher R; McGuffin P (Januar 2010). »The moderation by the serotonin transporter gene of environmental adversity in the etiology of depression: 2009 update«. Mol. Psychiatry. 15 (1): 18–22. doi:10.1038/mp.2009.123. PMID 20029411.
- ↑ Kempton MJ; Salvador Z; Munafò MR; Geddes JR; Simmons A; Frangou S; Williams SC (2011). »Structural Neuroimaging Studies in Major Depressive Disorder: Meta-analysis and Comparison With Bipolar Disorder«. Arch Gen Psychiatry. 68 (7): 675–90. doi:10.1001/archgenpsychiatry.2011.60. PMID 21727252. see also MRI database at www.depressiondatabase.org
- ↑ Arnone D; McIntosh AM; Ebmeier KP; Munafò MR; Anderson IM (Julij 2011). »Magnetic resonance imaging studies in unipolar depression: Systematic review and meta-regression analyses«. Eur Neuropsychopharmacol. 22 (1): 1–16. doi:10.1016/j.euroneuro.2011.05.003. PMID 21723712.
- ↑ Herrmann LL; Le Masurier M; Ebmeier KP (2008). »White matter hyperintensities in late life depression: a systematic review«. Journal of Neurology, Neurosurgery, and Psychiatry. 79 (6): 619–24. doi:10.1136/jnnp.2007.124651. PMID 17717021.
- ↑ Mayberg H (6. julij 2007). »Brain pathway may underlie depression«. Scientific American. 17 (4): 26–31. Pridobljeno 13. septembra 2008.
- ↑ Sheline YI; Gado MH; Kraemer HC (2003). »Untreated depression and hippocampal volume loss«. American Journal of Psychiatry. 160 (8): 1516–18. doi:10.1176/appi.ajp.160.8.1516. PMID 12900317.
- ↑ Duman RS; Heninger GR; Nestler EJ (1997). »A molecular and cellular theory of depression«. Archives of General Psychiatry. 54 (7): 597–606. doi:10.1001/archpsyc.1997.01830190015002. PMID 9236543.
- ↑ Drevets WC; Savitz J; Trimble M (2008). »The subgenual anterior cingulate cortex in mood disorders«. CNS Spectrums. 13 (8): 663–81. PMC 2729429. PMID 18704022.
- ↑ Sen S; Duman R; Sanacora G (2008). »Serum brain-derived neurotrophic factor, depression, and antidepressant medications: Meta-analyses and implications«. Biological Psychiatry. 64 (6): 527–32. doi:10.1016/j.biopsych.2008.05.005. PMC 2597158. PMID 18571629.
- ↑ Monteleone P (2001). »Endocrine disturbances and psychiatric disorders«. Current Opinion in Psychiatry. 14 (6): 605–610. doi:10.1097/00001504-200111000-00020.
- ↑ 54,0 54,1 Cutter WJ; Norbury R; Murphy DG (2003). »Oestrogen, brain function, and neuropsychiatric disorders«. Journal of Neurology, Neurosurgery and Psychiatry. 74 (7): 837–40. doi:10.1136/jnnp.74.7.837. PMC 1738534. PMID 12810759.
- ↑ Douma SL; Husband C; O'Donnell ME; Barwin BN; Woodend AK (2005). »Estrogen-related Mood Disorders Reproductive Life Cycle Factors«. Advances in Nursing Science. 28 (4): 364–375. doi:10.1097/00012272-200510000-00008. PMID 16292022.
- ↑ Lasiuk GC; Hegadoren KM (2007). »The Effects of Estradiol on Central Serotonergic Systems and Its Relationship to Mood in Women«. Biological Research for Nursing (2007),. 9 (2): 147–160. doi:10.1177/1099800407305600. PMID 17909167.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: dodatno ločilo (povezava) - ↑ Dantzer R; O'Connor JC; Freund GG; Johnson RW; Kelley KW (2008). »From inflammation to sickness and depression: when the immune system subjugates the brain«. Nature Reviews Neuroscience. 9 (1): 46–56. doi:10.1038/nrn2297. PMC 2919277. PMID 18073775.
- ↑ Dowlati Y; Herrmann N; Swardfager W; Liu H; Sham L; Reim EK; Lanctôt KL (2010). »A meta-analysis of cytokines in major depression«. Biological Psychiatry. 67 (5): 446–457. doi:10.1016/j.biopsych.2009.09.033. PMID 20015486.
- ↑ 59,0 59,1 Müller N; Myint AM; Schwarz MJ (Februar 2011). »Inflammatory biomarkers and depression«. Neurotox Res. 19 (2): 308–18. doi:10.1007/s12640-010-9210-2. PMID 20658274.
- ↑ 60,0 60,1 60,2 Raphael B (2000). »Unmet Need for Prevention«. V Andrews G; Henderson S (ur.). Unmet Need in Psychiatry:Problems, Resources, Responses. Cambridge University Press. str. 138–39. ISBN 0-521-66229-X.
- ↑ Morris BH; Bylsma LM; Rottenberg J (september 2009). »Does emotion predict the course of major depressive disorder? A review of prospective studies«. Br J Clin Psychol. 48 (Pt 3): 255–73. doi:10.1348/014466508X396549. PMID 19187578.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava)[mrtva povezava] - ↑ Sadock 2002, str. 541
- ↑ McCullough ME; Larson DB (1. junij 1999). »Religion and depression: a review of the literature«. Twin Research. Australian Academic Press. 2 (2): 126–136. doi:10.1375/136905299320565997. PMID 10480747.
- ↑ Dein, S (2006). »Religion, spirituality and depression: implications for research and treatment« (PDF). Primary Care and Community Psychiatry. 11 (2): 67–72. doi:10.1185/135525706X121110. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 21. oktobra 2006. Pridobljeno 21. novembra 2008.
- ↑ Moreira-Almeida A; Neto FL; Koenig HG (september 2006). »Religiousness and mental health: a review«. Rev. Bras. Psiquiatr. 28 (3): 242–50. doi:10.1590/S1516-44462006005000006. PMID 16924349.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Warman DM; Beck AT (2003). »About treatment and supports: Cognitive behavioral therapy«. National Alliance on Mental Illness (NAMI) website. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 29. oktobra 2008. Pridobljeno 17. oktobra 2008.
- ↑ Beck 1987, str. ;10–15
- ↑ Beck 1987, str. 3
- ↑ Seligman, M (1975). »Depression«. Helplessness: On depression, development and death. San Francisco, CA, USA: WH Freeman. str. 75–106. ISBN 0-7167-0751-9.
- ↑ 70,0 70,1 Ma, K (2006). »Attachment theory in adult psychiatry. Part 1: Conceptualisations, measurement and clinical research findings«. Advances in Psychiatric Treatment. 12 (6): 440–449. doi:10.1192/apt.12.6.440. Pridobljeno 21. aprila 2010.
- ↑ 71,0 71,1 Barlow 2005, str. ;230–32
- ↑ Pinto A; Francis G (1993). »Cognitive correlates of depressive symptoms in hospitalized adolescents«. Adolescence. 28 (111): 661–72. PMID 8237551.
- ↑ Kanfer R; Zeiss AM (1983). »Depression, Interpersonal Standard Setting«. Journal of Abnormal Psychology. 92 (3): 319–29. doi:10.1037/0021-843X.92.3.319. PMID 6619407.
- ↑ Bandura A (1998). »Self-Efficacy«. V Friedman H (ur.). Encyclopedia of mental health. San Diego: Academic Press. ISBN 0-12-226676-5. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 1. oktobra 2012. Pridobljeno 17. avgusta 2008.
- ↑ Brown GW; Harris TO (2001) [1978]. Social Origins of Depression: A Study of Psychiatric Disorder in Women. Routledge. ISBN 0-415-20268-X.
- ↑ Hinrichsen GA; Emery EE (2006). »Interpersonal factors and late-life depression«. Clinical Psychology: Science and Practice. 12 (3): 264–75. doi:10.1093/clipsy/bpi027.
- ↑ 77,0 77,1 Carhart-Harris RL; Mayberg HS; Malizia AL; Nutt D (2008). »Mourning and melancholia revisited: Correspondences between principles of Freudian metapsychology and empirical findings in neuropsychiatry«. Annals of General Psychiatry. 7: 9. doi:10.1186/1744-859X-7-9. PMC 2515304. PMID 18652673.
- ↑ 78,0 78,1 Freud, S (1984). »Mourning and Melancholia«. V Richards A (ur.). 11.On Metapsychology: The Theory of Psycholoanalysis. Aylesbury, Bucks: Pelican. str. 245–69. ISBN 0-14-021740-1.
- ↑ 79,0 79,1 79,2 79,3 Radden, J (2003). »Is this dame melancholy? Equating today's depression and past melancholia«. Philosophy, Psychiatry, & Psychology. 10 (1): 37–52. doi:10.1353/ppp.2003.0081.
- ↑ Frankl VE (2000). Man's search for ultimate meaning. New York, NY, USA: Basic Books. str. 139–40. ISBN 0-7382-0354-8.
- ↑ Geppert C.M.A. (2006). »Damage control«. Psychiatric Times. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 14. aprila 2015. Pridobljeno 12. novembra 2014.
- ↑ May 1994, str. 133
- ↑ Heim C; Newport DJ; Mletzko T; Miller AH; Nemeroff CB (2008). »The link between childhood trauma and depression: insights from HPA axis studies in humans«. Psychoneuroendocrinology. 33 (6): 693–710. doi:10.1016/j.psyneuen.2008.03.008. PMID 18602762.
- ↑ Kessler RC (1997). »The effects of stressful life events on depression«. Annual revue of Psychology. 48: 191–214. doi:10.1146/annurev.psych.48.1.191. PMID 9046559.
- ↑ Kendler KS; Hettema JM; Butera F; Gardner CO; Prescott CA (2003). »Life event dimensions of loss, humiliation, entrapment, and danger in the prediction of onsets of major depression and generalized anxiety«. Archives of General Psychiatry. 60 (8): 789–796. doi:10.1001/archpsyc.60.8.789. PMID 12912762.
- ↑ Slavich GM; Thornton T; Torres LD; Monroe SM; Gotlib IH (2009). »Targeted rejection predicts hastened onset of major depression«. Journal of Social and Clinical Psychology. 28: 223–243. doi:10.1521/jscp.2009.28.2.223. PMC 2847269. PMID 20357895.
- ↑ Monroe SM; Slavich GM; Torres LD; Gotlib IH (2007). »Major life events and major chronic difficulties are differentially associated with history of major depressive episodes«. Journal of Abnormal Psychology. 116 (1): 116–124. doi:10.1037/0021-843X.116.1.116. PMID 17324022.
- ↑ Sadock 2002, str. 540
- ↑ Vilhjalmsson R (1993). »Life stress, social support and clinical depression: A reanalysis of the literature«. Social Science & Medicine. 37 (3): 331–42. doi:10.1016/0277-9536(93)90264-5. PMID 8356482.
- ↑ Kim D (2008). »Blues from the neighborhood? Neighborhood characteristics and depression«. Epidemiologic reviews. 30: 101–17. doi:10.1093/epirev/mxn009. PMID 18753674.
- ↑ Bonde JP (2008). »Psychosocial factors at work and risk of depression: A systematic review of the epidemiological evidence«. Journal of Occupational and Environmental Medicine. 65 (7): 438–45. doi:10.1136/oem.2007.038430. PMID 18417557.
- ↑ Cox WTL; Abramson LY; Devine PG; Hollon SD (2012). »Stereotypes, Prejudice, and Depression: The Integrated Perspective«. Perspectives on Psychological Science. 7 (5): 427–449. doi:10.1177/1745691612455204. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 20. oktobra 2012.
- ↑ Panksepp J; Moskal JR; Panksepp JB; Kroes RA (2002). »Comparative approaches in evolutionary psychology: Molecular neuroscience meets the mind« (PDF). Neuroendocrinology Letters. 23 (Supplement 4): 105–15. PMID 12496741. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 17. julija 2011. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Sloman L; Gilbert P; Hasey G (2003). »Evolved mechanisms in depression: The role and interaction of attachment and social rank in depression«. Journal of Affective Disorders. 74 (2): 107–21. doi:10.1016/S0165-0327(02)00116-7. PMID 12706512.
- ↑ Tooby, J; Cosmides, L (2005). Conceptual foundations of evolutionary psychology. In D. M. Buss (Ed.), The Handbook of Evolutionary Psychology (PDF). Hoboken, NJ: Wiley & Sons. str. 5–67. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 17. decembra 2018. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Carey TJ (2005). »Evolution, depression and counselling«. Counselling Psychology Quarterly. 18 (3): 215–22. doi:10.1080/09515070500304508.
- ↑ Mashman, RC (1997). »An evolutionary view of psychic misery«. Journal of Social Behaviour & Personality. 12: 979–99. ISSN 0886-1641.
- ↑ Cottencin O (december 2009). »[Severe depression and addictions]«. Encephale (v francoščini). 35 Suppl 7: S264–8. doi:10.1016/S0013-7006(09)73483-9. PMID 20141784.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Falk DE; Yi HY; Hilton ME (2008). »Age of onset and temporal sequencing of lifetime DSM-IV alcohol use disorders relative to comorbid mood and anxiety disorders«. Drug Alcohol Depend. 94 (1–3): 234–45. doi:10.1016/j.drugalcdep.2007.11.022. PMC 2386955. PMID 18215474.
- ↑ 100,0 100,1 Boden JM; Fergusson DM (Maj 2011). »Alcohol and depression«. Addiction. 106 (5): 906–14. doi:10.1111/j.1360-0443.2010.03351.x. PMID 21382111.
- ↑ Kelley KW; Dantzer R (Junij 2011). »Alcoholism and inflammation: neuroimmunology of behavioral and mood disorders«. Brain Behav. Immun. 25 Suppl 1: S13–20. doi:10.1016/j.bbi.2010.12.013. PMID 21193024.
- ↑ Semple, David; Roger Smyth; Jonathan Burns; Rajan Darjee; Andrew McIntosh (2007) [2005]. »13«. Oxford Handbook of Psychiatry. United Kingdom: Oxford University Press. str. 540. ISBN 0-19-852783-7.
- ↑ Collier, Judith; Longmore, Murray (2003). »4«. V Scally, Peter (ur.). Oxford Handbook of Clinical Specialties (6 izd.). Oxford University Press. str. 366. ISBN 978-0-19-852518-9.
- ↑ Janicak, Philip G.; Marder, Stephen R.; Pavuluri, Mani N. (2011). Principles and practice of psychopharmacotherap. Philadelphia: Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams Wilkins. str. 507–508. ISBN 978-1-60547-565-3.
- ↑ Johnson, Bankole A. (2011). Addiction medicine : science and practic. New York: Springer. str. 301–303. ISBN 978-1-4419-0337-2.
- ↑ Marshall BD; Werb D (Junij 2010). »Health outcomes associated with methamphetamine use among young people: a systematic review«. Addiction. 105 (6): 991–1002. doi:10.1111/j.1360-0443.2010.02932.x. PMID 20659059.
- ↑ Kaufmann IM (1. september 1993). »Rural psychiatric services. A collaborative model«. Canadian Family Physician. 39: 1957–61. PMC 2379905. PMID 8219844.
- ↑ »Call for action over Third World depression«. BBC News (Health). British Broadcasting Corporation (BBC). 1. november 1999. Pridobljeno 11. oktobra 2008.
- ↑ Zimmerman M; Chelminski I; Posternak M (september 2004). »A Review of Studies of the Hamilton Depression Rating Scale in Healthy Controls: Implications for the Definition of Remission in Treatment Studies Of Depression«. J Nerv Ment Dis. 192 (9): 595–601. doi:10.1097/01.nmd.0000138226.22761.39. PMID 15348975.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ McPherson A; Martin CR (Februar 2010). »A Narrative Review of the Beck Depression Inventory (BDI) and Implications for its Use in an Alcohol-Dependent Population«. J Psychiatr Ment Health Nurs. 17 (1): 19–30. doi:10.1111/j.1365-2850.2009.01469.x. PMID 20100303.
- ↑ 111,0 111,1 Sharp LK; Lipsky MS (2002). »Screening for depression across the lifespan: a review of measures for use in primary care settings«. American Family Physician. 66 (6): 1001–8. PMID 12358212.
- ↑ Gilbody S; House AO; Sheldon TA (2005). »Screening and case finding instruments for depression«. Cochrane Database of Systematic Reviews (4): CD002792. doi:10.1002/14651858.CD002792.pub2. PMID 16235301.
- ↑ Cepoiu M; McCusker J; Cole MG; Sewitch M; Belzile E; Ciampi A (2008). »Recognition of depression by non-psychiatric physicians—a systematic literature review and meta-analysis«. J Gen Intern Med. 23 (1): 25–36. doi:10.1007/s11606-007-0428-5. PMC 2173927. PMID 17968628.
- ↑ 114,0 114,1 Dale J; Sorour E; Milner G (2008). »Do psychiatrists perform appropriate physical investigations for their patients? A review of current practices in a general psychiatric inpatient and outpatient setting«. Journal of Mental Health. 17 (3): 293–98. doi:10.1080/09638230701498325.
- ↑ Orengo CA; Fullerton G; Tan R (2004). »Male depression: A review of gender concerns and testosterone therapy«. Geriatrics. 59 (10): 24–30. PMID 15508552.
- ↑ Reid LM; Maclullich AM (2006). »Subjective memory complaints and cognitive impairment in older people«. Dementia and geriatric cognitive disorders. 22 (5–6): 471–85. doi:10.1159/000096295. PMID 17047326.
- ↑ Katz IR (1998). »Diagnosis and treatment of depression in patients with Alzheimer's disease and other dementias«. The Journal of clinical psychiatry. 59 Suppl 9: 38–44. PMID 9720486.
- ↑ Wright SL; Persad C (2007). »Distinguishing between depression and dementia in older persons: Neuropsychological and neuropathological correlates«. Journal of geriatric psychiatry and neurology. 20 (4): 189–98. doi:10.1177/0891988707308801. PMID 18004006.
- ↑ Sadock 2002, str. 108
- ↑ Sadock 2002, str. 260
- ↑ Hahn T; Marquand AF; Ehlis AC; Dresler T; Kittel-Schneider S; Jarczok TA; Lesch KP; Jakob PM; Mourao-Miranda J; Brammer MJ; Fallgatter AJ (december 2010). »Integrating Neurobiological Markers of Depression«. Arch. Gen. Psychiatry. 68 (4): 361–368. doi:10.1001/archgenpsychiatry.2010.178. PMID 21135315. Pridobljeno 1. aprila 2011.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ 122,0 122,1 122,2 »Mental and behavioural disorders: Mood [affective] disorders«. World Health Organization. 2010. Pridobljeno 8. novembra 2008.
- ↑ Sadock 2002, str. 288
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. xxix
- ↑ 125,0 125,1 Gruenberg, A.M.; Goldstein, R.D.; Pincus, H.A. (2005). »Classification of Depression: Research and Diagnostic Criteria: DSM-IV and ICD-10« (PDF). Biology of Depression: From Novel Insights to Therapeutic Strategies (eds J. Licinio and M.-L. Wong). Wiley-VCH Verlag GmbH. doi:10.1002/9783527619672.ch1. Pridobljeno 30. oktobra 2008.
- ↑ »The ICD-10 Classification of Mental and Behavioural Disorders: Clinical descriptions and diagnostic guidelines« (PDF). World Health Organization. 2010. Pridobljeno 12. novembra 2014.
- ↑ The ICD-10 classification of mental and behavioral disorders. Clinical description and diagnostic guideline. Geneva: World Health Organization, 1992
- ↑ American Psychiatric Association 2000a
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 345
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 372
- ↑ Parker 1996, str. 173
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 352
- ↑ Wakefield JC; Schmitz MF; First MB; Horwitz AV (2007). »Extending the bereavement exclusion for major depression to other losses: Evidence from the National Comorbidity Survey«. Archives of General Psychiatry. 64 (4): 433–40. doi:10.1001/archpsyc.64.4.433. PMID 17404120.
- ↑ Kendler KS; Gardner CO (1. februar 1998). »Boundaries of major depression: An evaluation of DSM-IV criteria«. American Journal of Psychiatry. 155 (2): 172–77. PMID 9464194.
- ↑ 135,0 135,1 Sadock 2002, str. 552
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 778
- ↑ Carta MG; Altamura AC; Hardoy MC; Pinna F; Medda S; Dell'Osso L; Carpiniello B; Angst J (2003). »Is recurrent brief depression an expression of mood spectrum disorders in young people?«. European Archives of Psychiatry and Clinical Neuroscience. 253 (3): 149–53. doi:10.1007/s00406-003-0418-5. PMID 12904979.
- ↑ Rapaport MH; Judd LL; Schettler PJ; Yonkers KA; Thase ME; Kupfer DJ; Frank E; Plewes JM; Tollefson GD; Rush AJ (2002). »A descriptive analysis of minor depression«. American Journal of Psychiatry. 159 (4): 637–43. doi:10.1176/appi.ajp.159.4.637. PMID 11925303.
- ↑ 139,0 139,1 American Psychiatric Association 2000a, str. 355
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. ;419–20
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. ;421–22
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. ;417–18
- ↑ Nonacs; Ruta M (4. december 2007). »Postpartum depression«. eMedicine. Pridobljeno 30. oktobra 2008.
- ↑ American Psychiatric Association 2000a, str. 425
- ↑ Akiskal HS; Benazzi F (2006). »The DSM-IV and ICD-10 categories of recurrent [major] depressive and bipolar II disorders: Evidence that they lie on a dimensional spectrum«. Journal of Affective Disorders. 92 (1): 45–54. doi:10.1016/j.jad.2005.12.035. PMID 16488021.
- ↑ »Major Depressive Episode«. psychnet-uk.com. Arhivirano iz prvotnega dne 15. julija 2008. Pridobljeno 16. julija 2010.
{{navedi splet}}
: Vzdrževanje CS1: bot: neznano stanje prvotnega URL-ja (povezava) - ↑ 147,0 147,1 Muñoz RF; Beardslee WR; Leykin Y (Maj–junij 2012). »Major depression can be prevented«. The American Psychologist. 67 (4): 285–95. doi:10.1037/a0027666. PMID 22583342.
- ↑ Cuijpers, P (20. september 2012). Prevention and early treatment of mental ill-health (PDF). PSYCHOLOGY FOR HEALTH: Contributions to Policy Making, Brussels. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 12. maja 2013. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ 149,0 149,1 Cuijpers P; van Straten A; Smit F; Mihalopoulos C; Beekman A (2008). »Preventing the onset of depressive disorders: a meta-analytic review of psychological interventions«. Am J Psychiatry. 165 (10): 1272–80. doi:10.1176/appi.ajp.2008.07091422. PMID 18765483.
- ↑ Griffiths, K.M.; Farrer, L.; Christensen, H. (2010). »The efficacy of internet interventions for depression and anxiety disorders: a review of randomised controlled trials« (PDF). Medical Journal of Australia. 192 (11): 4–11. Pridobljeno 12. novembra 2014.
- ↑ Jané-Llopis E; Hosman C; Jenkins R; Anderson P (2003). »Predictors of efficacy in depression prevention programmes« (PDF). British Journal of Psychiatry. Pridobljeno 2. aprila 2009.
- ↑ Cuijpers P; Muñoz RF; Clarke GN; Lewinsohn PM (2009). »Psychoeducational treatment and prevention of depression: the "Coping with Depression" course thirty years later«. Clinical Psychology Review. 29 (5): 449–458. doi:10.1016/j.cpr.2009.04.005. PMID 19450912.
- ↑ »Depression«. National Institute for Health and Care Excellence. december 2004. Arhivirano iz spletišča dne 15. novembra 2008. Pridobljeno 20. marca 2013.
{{navedi splet}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ »PsychiatryOnline | APA Practice Guidelines | Practice Guideline for the Treatment of Patients With Major Depressive Disorder, Third Edition«. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 19. februarja 2014.
- ↑ Patel V; Araya R; Bolton P (2004). »Editorial: Treating depression in the developing world«. Tropical Medicine & International Health. 9 (5): 539–41. doi:10.1111/j.1365-3156.2004.01243.x. PMID 15117296.
- ↑ Cox GR; Callahan P; Churchill R; Hunot V; Merry SN; Parker AG; Hetrick SE (30. november 2014). »Psychological therapies versus antidepressant medication, alone and in combination for depression in children and adolescents«. The Cochrane database of systematic reviews. 11: CD008324. doi:10.1002/14651858.CD008324.pub3. PMID 25433518.
- ↑ Thase ME (1999). »When are psychotherapy and pharmacotherapy combinations the treatment of choice for major depressive disorder?«. Psychiatric Quarterly. 70 (4): 333–46. doi:10.1023/A:1022042316895. PMID 10587988.
- ↑ Cordes, J. (2013). »Depression«. Encyclopedia of Sciences and Religions. str. 610. doi:10.1007/978-1-4020-8265-8_301. ISBN 978-1-4020-8264-1.
- ↑ Khan A; Faucett J; Lichtenberg P; Kirsch I; Brown WA (30. julij 2012). »A Systematic Review of Comparative Efficacy of Treatments and Controls for Depression«. PLOS ONE. 7 (7): e41778. doi:10.1371/journal.pone.0041778. PMC 3408478. PMID 22860015.
- ↑ Childhood Depression. abct.org. Last updated: 30. julij 2010
- ↑ NICE guidelines: Depression in children and adolescents. London: NICE. 2005. str. 5. ISBN 1-84629-074-0. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 24. septembra 2008. Pridobljeno 16. avgusta 2008.
- ↑ Wilson KC; Mottram PG; Vassilas CA (2008). »Psychotherapeutic treatments for older depressed people«. Cochrane Database of Systematic Reviews. 23 (1): CD004853. doi:10.1002/14651858.CD004853.pub2. PMID 18254062.
- ↑ Cuijpers P; van Straten A; Smit F (2006). »Psychological treatment of late-life depression: a meta-analysis of randomized controlled trials«. International Journal of Geriatric Psychiatry. 21 (12): 1139–49. doi:10.1002/gps.1620. PMID 16955421.
- ↑ Dobson KS (1989). »A meta-analysis of the efficacy of cognitive therapy for depression«. J Consult Clin Psychol. 57 (3): 414–9. doi:10.1037/0022-006X.57.3.414. PMID 2738214.
- ↑ Roth, Anthony; Fonagy, Peter (2005) [1996]. What Works for Whom? Second Edition: A Critical Review of Psychotherapy Research. Guilford Press. str. 78. ISBN 1-59385-272-X.
- ↑ Weersing VR; Walker PN (2008). »Review: Cognitive behavioural therapy for adolescents with depression«. Evidence-Based Mental Health. 11 (3): 76. doi:10.1136/ebmh.11.3.76. PMID 18669678. Pridobljeno 27. novembra 2008.
- ↑ Harrington R; Whittaker J; Shoebridge P; Campbell F (1998). »Systematic review of efficacy of cognitive behaviour therapies in childhood and adolescent depressive disorder«. BMJ. 325 (7358): 229–30. doi:10.1136/bmj.325.7358.229. PMC 28555. PMID 9596592.
- ↑ Becker SJ (2008). »Cognitive-Behavioral Therapy for Adolescent Depression: Processes of Cognitive Change«. Psychiatric Times. 25 (14).
- ↑ Almeida AM; Lotufo Neto F (2003). »Cognitive-behavioral therapy in prevention of depression relapses and recurrences: a review«. Revista brasileira de psiquiatria (Sao Paulo, Brazil : 1999). 25 (4): 239–44. PMID 15328551.
- ↑ Paykel ES (2007). »Cognitive therapy in relapse prevention in depression«. The international journal of neuropsychopharmacology / official scientific journal of the Collegium Internationale Neuropsychopharmacologicum (CINP). 10 (1): 131–6. doi:10.1017/S1461145706006912. PMID 16787553.
- ↑ Beck 1987, str. 10
- ↑ Coelho HF; Canter PH; Ernst E (2007). »Mindfulness-based cognitive therapy: Evaluating current evidence and informing future research«. Journal of Consulting and Clinical Psychology. 75 (6): 1000–05. doi:10.1037/0022-006X.75.6.1000. PMID 18085916.
- ↑ Khoury B; Lecomte T; Fortin G; Masse M; Therien P; Bouchard V; Chapleau MA; Paquin K; Hofmann SG (Avgust 2013). »Mindfulness-based therapy: a comprehensive meta-analysis«. Clin Psychol Rev. 33 (6): 763–71. doi:10.1016/j.cpr.2013.05.005. PMID 23796855.
- ↑ Jain FA; Walsh RN; Eisendrath SJ; in sod. (2014). »Critical Analysis of the Efficacy of Meditation Therapies for Acute and Subacute Phase Treatment of Depressive Disorders: A systematic Review«. Psychosomatics: 297–302. doi:10.1016/j.psym.2014.10.007.
- ↑ Simkin DR; Black NB (Julij 2014). »Meditation and mindfulness in clinical practice«. Child and adolescent psychiatric clinics of North America. 23 (3): 487–534. doi:10.1016/j.chc.2014.03.002. PMID 24975623.
- ↑ Dworetzky J (1997). Psychology. Pacific Grove, CA, USA: Brooks/Cole Pub. Co. str. 602. ISBN 0-314-20412-1.
- ↑ Doidge N; Simon B; Lancee WJ; First M; Brunshaw J; Brauer L; Grant DC; Stevens A; Oldham JM; Mosher P (2002). »Psychoanalytic patients in the US, Canada, and Australia: II. A DSM-III-R validation study«. Journal of the American Psychoanalytic Association. 50 (2): 615–27. doi:10.1177/00030651020500021101. PMID 12206545.
- ↑ Barlow 2005, str. 20
- ↑ de Maat S; Dekker J; Schoevers R; van Aalst G; Gijsbers-van Wijk C; Hendriksen M; Kool S; Peen J; Van R; de Jonghe F (2007). »Short Psychodynamic Supportive Psychotherapy, antidepressants, and their combination in the treatment of major depression: A mega-analysis based on three Randomized Clinical Trials«. Depression and Anxiety. 25 (7): 565–74. doi:10.1002/da.20305. PMID 17557313.
- ↑ Blair RG (2004). »Helping older adolescents search for meaning in depression«. Journal of Mental Health Counseling. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 30. junija 2019. Pridobljeno 6. novembra 2008.
- ↑ Količina predpisanega sertralina je seštevek Zolofta in generičnega sertralina po »Top 200 Generic Drugs by Units in 2007« (PDF). Drug Topics. 18. februar 2008. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 22. julija 2012. Pridobljeno 30. marca 2008. and »Top 200 Brand Drugs by Units in 2007« (PDF). Drug Topics. 18. februar 2008. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 22. julija 2012. Pridobljeno 30. marca 2008.
- ↑ Kirsch I; Moore TJ; Scoboria A; Nicholls SS (2002). »The emperor's new drugs: An analysis of antidepressant medication data submitted to the U.S. Food and Drug Administration«. Prevention & Treatment. 5. doi:10.1037/1522-3736.5.1.523a.
- ↑ »The treatment and management of depression in adults« (PDF). NICE. Oktober 2009. Pridobljeno 12. novembra 2014.
- ↑ Leucht C; Huhn M; Leucht S (2012). Leucht, C (ur.). »Amitriptyline versus placebo for major depressive disorder«. Cochrane Database of Systematic Reviews. 12: CD009138. doi:10.1002/14651858.CD009138.pub2. PMID 23235671.
- ↑ 185,0 185,1 Karasu TB; Gelenberg A; Merriam A; Wang P (april 2000). »Practice Guideline for the Treatment of Patients With Major Depressive Disorder (Second Edition)«. Am J Psychiatry. 157 (4 Suppl): 1–45. PMID 10767867.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava); Third edition DOI: 10.1176/appi.books.9780890423363.48690 - ↑ Thase ME (2006). »Preventing relapse and recurrence of depression: a brief review of therapeutic options«. CNS spectrums. 11 (12 Suppl 15): 12–21. PMID 17146414.
- ↑ 187,0 187,1 Royal Pharmaceutical Society of Great Britain 2008, str. 204
- ↑ Whooley MA; Simon GE (2000). »Managing Depression in Medical Outpatients«. New England Journal of Medicine. 343 (26): 1942–50. doi:10.1056/NEJM200012283432607. PMID 11136266. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 16. maja 2008. Pridobljeno 11. novembra 2008.
- ↑ Zisook S; Rush AJ; Haight BR; Clines DC; Rockett CB (2006). »Use of bupropion in combination with serotonin reuptake inhibitors«. Biological Psychiatry. 59 (3): 203–10. doi:10.1016/j.biopsych.2005.06.027. PMID 16165100.
- ↑ Papakostas GI; Thase ME; Fava M; Nelson JC; Shelton RC (2007). »Are antidepressant drugs that combine serotonergic and noradrenergic mechanisms of action more effective than the selective serotonin reuptake inhibitors in treating major depressive disorder? A meta-analysis of studies of newer agents«. Biological Psychiatry. 62 (11): 1217–27. doi:10.1016/j.biopsych.2007.03.027. PMID 17588546.
- ↑ Duff, Gordon (31. maj 2006). »Updated prescribing advice for venlafaxine (Efexor/Efexor XL)«. Medicines and Healthcare products Regulatory Agency (MHRA). Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 15. aprila 2013. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ 192,0 192,1 »Depression in children and young people: Identification and management in primary, community and secondary care« (PDF). NHS National Institute for Health and Clinical Excellence. 2005. Pridobljeno 12. novembra 2014.
{{navedi časopis}}
: Sklic journal potrebuje|journal=
(pomoč) - ↑ Mayers AG; Baldwin DS (2005). »Antidepressants and their effect on sleep«. Human Psychopharmacology. 20 (8): 533–59. doi:10.1002/hup.726. PMID 16229049.
- ↑ Tsapakis EM; Soldani F; Tondo L; Baldessarini RJ (2008). »Efficacy of antidepressants in juvenile depression: meta-analysis«. Br J Psychiatry. 193 (1): 10–7. doi:10.1192/bjp.bp.106.031088. PMID 18700212.
- ↑ Nelson JC; Devanand DP (april 2011). »A systematic review and meta-analysis of placebo-controlled antidepressant studies in people with depression and dementia«. Journal of the American Geriatrics Society. 59 (4): 577–85. doi:10.1111/j.1532-5415.2011.03355.x. PMID 21453380.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Palmer BF; Gates JR; Lader M (2003). »Causes and Management of Hyponatremia«. Annals of Pharmacotherapy. 37 (11): 1694–702. doi:10.1345/aph.1D105. PMID 14565794.
- ↑ Guaiana G; Barbui C; Hotopf M (2007). »Amitriptyline for depression«. Cochrane Database of Systematic Reviews. 18 (3): 11–7. doi:10.1002/14651858.CD004186.pub2. PMID 17636748.
- ↑ Anderson IM (2000). »Selective serotonin reuptake inhibitors versus tricyclic antidepressants: A meta-analysis of efficacy and tolerability«. Journal of Affective Disorders. 58 (1): 19–36. doi:10.1016/S0165-0327(99)00092-0. PMID 10760555.
- ↑ Krishnan KR (2007). »Revisiting monoamine oxidase inhibitors«. Journal of Clinical Psychiatry. 68 Suppl 8: 35–41. PMID 17640156.
- ↑ Bonnet U (2003). »Moclobemide: therapeutic use and clinical studies«. CNS Drug Rev. 9 (1): 97–140. doi:10.1111/j.1527-3458.2003.tb00245.x. PMID 12595913.
- ↑ Hammad TA (16. avgust 2004). »Review and evaluation of clinical data. Relationship between psychiatric drugs and pediatric suicidality« (PDF). FDA. str. 42, 115. Pridobljeno 29. maja 2008.
- ↑ 202,0 202,1 Hetrick S; Merry S; McKenzie J; Sindahl P; Proctor M (2007). »Selective serotonin reuptake inhibitors (SSRIs) for depressive disorders in children and adolescents«. Cochrane Database of Systematic Reviews (3): CD004851. doi:10.1002/14651858.CD004851.pub2. PMID 17636776.
- ↑ Gunnell D; Saperia J; Ashby D (2005). »Selective serotonin reuptake inhibitors (SSRIs) and suicide in adults: meta-analysis of drug company data from placebo controlled, randomised controlled trials submitted to the MHRA's safety review«. BMJ. 330 (7488): 385. doi:10.1136/bmj.330.7488.385. PMC 549105. PMID 15718537.
- ↑ Fergusson D; Doucette S; Glass KC; Shapiro S; Healy D; Hebert P; Hutton B (2005). »Association between suicide attempts and selective serotonin reuptake inhibitors: systematic review of randomised controlled trials«. BMJ. 330 (7488): 396. doi:10.1136/bmj.330.7488.396. PMC 549110. PMID 15718539.
- ↑ Stone M; Laughren T; Jones ML; Levenson M; Holland PC; Hughes A; Hammad TA; Temple R; Rochester G (11. avgust 2009). »Risk of suicidality in clinical trials of antidepressants in adults: analysis of proprietary data submitted to US Food and Drug Administration«. BMJ (Clinical research ed.). 339: b2880. doi:10.1136/bmj.b2880. PMC 2725270. PMID 19671933.
- ↑ »FDA Proposes New Warnings About Suicidal Thinking, Behavior in Young Adults Who Take Antidepressant Medications«. FDA. 2. maj 2007. Pridobljeno 29. maja 2008.
- ↑ Pharmaceuticals and Medical Devices Safety Information (PDF) (poročilo). 261 (v japonščini). Oddelek za zdravila in hrano, Ministrstvo Japonske za zdravje, delo in dobrobit. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 29. aprila 2011. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Sublette ME; Ellis SP; Geant AL; Mann JJ (september 2011). »Meta-analysis of the effects of eicosapentaenoic acid (EPA) in clinical trials in depression«. J Clin Psychiatry. 72 (12): 1577–84. doi:10.4088/JCP.10m06634. PMC 3534764. PMID 21939614.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Bloch MH; Hannestad J (september 2011). »Omega-3 fatty acids for the treatment of depression: systematic review and meta-analysis«. Mol Psychiatry. 17 (12): 1272–82. doi:10.1038/mp.2011.100. PMC 3625950. PMID 21931319.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Cipriani A; Hawton K; Stockton S; Geddes JR (27. junij 2013). »Lithium in the prevention of suicide in mood disorders: updated systematic review and meta-analysis«. BMJ. 346 (jun27 4): f3646–f3646. doi:10.1136/bmj.f3646. PMID 23814104.
- ↑ Nolen-Hoeksema, Susan. (2014) "Treatment of Mood Disorders". In (6th ed.) Abnormal Psychology p. 196. New York: McGraw-Hill. ISBN 9780078035388.
- ↑ Gelenberg, Alan J.; Freeman, Marlene P.; Markowitz, John C. »Practice Guideline for the Treatment of Patients with Major Depressive Disorder. 3rd edition« (PDF). American Psychiatric Association (APA). Pridobljeno 3. novembra 2014.
- ↑ Rudorfer, MV, Henry, ME, Sackeim, HA (2003). "Electroconvulsive therapy". In A Tasman, J Kay, JA Lieberman (eds) Psychiatry, Second Edition. Chichester: John Wiley & Sons Ltd, 1865–1901.
- ↑ Beloucif S. Informed consent for special procedures: electroconvulsive therapy and psychosurgery. Curr Opin Anaesthesiol. 2013 DOI: 10.1097/ACO.0b013e32835e7380 PMID 23385317
- ↑ 215,0 215,1 215,2 FDA. FDA Executive Summary. Pripravljeno za sejo 27-28 januarja 2011 Odbora za nevrološke naprave za debato o klasifikaciji naprav za elektrošok terapijo (ECT). Citat s.38: "Za ECT so na voljo tri glavne smernice glede prakse. Te smernice so: APA Task Force o ECT (2001); Tretje poročilo o posebnega komiteja Kraljičinega kolegija psihiatrov sodišča o ECT (2004); Nacionalni inštitut za zdravje in klinično odličnost (NICE 2003; NICE 2009). Vsa tri priporočila se med seboj v veliki meri strinjajo."
- ↑ Dierckx B; Heijnen WT; van den Broek WW; Birkenhäger TK (2012). »Efficacy of electroconvulsive therapy in bipolar versus unipolar major depression: A meta-analysis«. Bipolar Disorders. 12 (2): 146–150. doi:10.1111/j.1399-5618.2012.00997.x. PMID 22420590.
- ↑ Jelovac A; in sod. (november 2013). »Relapse following successful electroconvulsive therapy for major depression: a meta-analysis«. Neuropsychopharmacology. 38 (12): 2467–74. doi:10.1038/npp.2013.149. PMID 23774532.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Surgeon General (1999). Mental Health: A Report of the Surgeon General, chapter 4.
- ↑ The practice of electroconvulsive therapy: recommendations for treatment, training, and privileging (2 izd.). Washington, DC: American Psychiatric Publishing. 2001. ISBN 978-0-89042-206-9.
- ↑ Pompili, Maurizio; Dominici, Giovanni; Giordano, Gloria; Longo, Lucia; Serafini, Gianluca; Lester, David; Amore, Mario; Girardi, Paolo (27. oktober 2014). »Electroconvulsive treatment during pregnancy: a systematic review«. Expert Review of Neurotherapeutics. Informa UK Limited. 14 (12): 1377–1390. doi:10.1586/14737175.2014.972373. ISSN 1473-7175. PMID 25346216.
- ↑ Tartakovsky, Margarita (2012). »5 Outdated Beliefs About ECT«. PsychCentral. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 8. avgusta 2013.
- ↑ Abbott, C.C.; in sod. (Marec 2014). »A review of longitudinal electroconvulsive therapy: neuroimaging investigations«. J Geriatr Psychiatry Neurol. 27 (1): 33–46. doi:10.1177/0891988713516542. PMID 24381234.
- ↑ Golden RN; Gaynes BN; Ekstrom RD; Hamer RM; Jacobsen FM; Suppes T; Wisner KL; Nemeroff CB (april 2005). »The efficacy of light therapy in the treatment of mood disorders: a review and meta-analysis of the evidence«. American Journal of Psychiatry. 162 (4): 656–62. doi:10.1176/appi.ajp.162.4.656. PMID 15800134.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Tuunainen A; Kripke DF; Endo T (2004). Tuunainen, Arja (ur.). »Light therapy for non-seasonal depression«. Cochrane Database Syst Rev (2): CD004050. doi:10.1002/14651858.CD004050.pub2. PMID 15106233.
- ↑ Giedke H; Schwärzler F (2002). »Therapeutic use of sleep deprivation in depression«. Sleep Medicine Reviews. 6 (5): 361–77. doi:10.1053/smrv.2002.0235. PMID 12531127.
- ↑ »Management of depression in primary and secondary care« (PDF). National Clinical Practice Guideline Number 23. National Institute for Health and Clinical Excellence. 2007. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 17. decembra 2008. Pridobljeno 4. novembra 2008.
- ↑ 227,0 227,1 Cooney GM; Dwan K; Greig CA; Lawlor DA; Rimer J; Waugh FR; McMurdo M; Mead GE (12. september 2013). Mead, Gillian E (ur.). »Exercise for depression«. Cochrane Database of Systematic Reviews. 9: CD004366. doi:10.1002/14651858.CD004366.pub6. PMID 24026850.
- ↑ Bridle C; Spanjers K; Patel S; Atherton NM; Lamb SE (september 2012). »Effect of exercise on depression severity in older people: systematic review and meta-analysis of randomised controlled trials«. Br J Psychiatry. 201 (3): 180–5. doi:10.1192/bjp.bp.111.095174. PMID 22945926.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ Taylor G; McNeill A; Girling A; Farley A; Lindson-Hawley N; Aveyard P (13. februar 2014). »Change in mental health after smoking cessation: systematic review and meta-analysis«. BMJ. 348 (feb13 1): g1151–g1151. doi:10.1136/bmj.g1151. PMC 3923980. PMID 24524926.
- ↑ Nieuwenhuijsen K; Faber B; Verbeek JH; Neumeyer-Gromen A; Hees HL; Verhoeven AC; van der Feltz-Cornelis CM; Bültmann U (2014). »Interventions to improve return to work in depressed people«. The Cochrane Database of Systematic Reviews. 12: CD006237. doi:10.1002/14651858.CD006237.pub3. PMID 25470301.
- ↑ Posternak MA; Miller I (2001). »Untreated short-term course of major depression: A meta-analysis of outcomes from studies using wait-list control groups«. Journal of Affective Disorders. 66 (2–3): 139–46. doi:10.1016/S0165-0327(00)00304-9. PMID 11578666.
- ↑ Posternak MA; Solomon DA; Leon AC; Mueller TI; Shea MT; Endicott J; Keller MB (2006). »The naturalistic course of unipolar major depression in the absence of somatic therapy«. Journal of Nervous and Mental Disease. 194 (5): 324–29. doi:10.1097/01.nmd.0000217820.33841.53. PMID 16699380.
- ↑ Fava GA; Park SK; Sonino N (2006). »Treatment of recurrent depression«. Expert Review of Neurotherapeutics. 6 (11): 1735–1740. doi:10.1586/14737175.6.11.1735. PMID 17144786.
- ↑ Limosin F; Mekaoui L; Hautecouverture S (2007). »Stratégies thérapeutiques prophylactiques dans la dépression unipolaire [Prophylactic treatment for recurrent major depression]«. La Presse Médicale. 36 (11-C2): 1627–1633. doi:10.1016/j.lpm.2007.03.032. PMID 17555914.
- ↑ Eaton WW; Shao H; Nestadt G; Lee HB; Lee BH; Bienvenu OJ; Zandi P (2008). »Population-based study of first onset and chronicity in major depressive disorder«. Archives of General Psychiatry. 65 (5): 513–20. doi:10.1001/archpsyc.65.5.513. PMC 2761826. PMID 18458203.
- ↑ Holma KM; Holma IA; Melartin TK; Rytsälä HJ; Isometsä ET (2008). »Long-term outcome of major depressive disorder in psychiatric patients is variable«. Journal of Clinical Psychiatry. 69 (2): 196–205. doi:10.4088/JCP.v69n0205. PMID 18251627.
- ↑ Kanai T; Takeuchi H; Furukawa TA; Yoshimura R; Imaizumi T; Kitamura T; Takahashi K (2003). »Time to recurrence after recovery from major depressive episodes and its predictors«. Psychological Medicine. 33 (5): 839–45. doi:10.1017/S0033291703007827. PMID 12877398.
- ↑ Geddes JR; Carney SM; Davies C; Furukawa TA; Kupfer DJ; Frank E; Goodwin GM (2003). »Relapse prevention with antidepressant drug treatment in depressive disorders: A systematic review«. The Lancet. 361 (9358): 653–61. doi:10.1016/S0140-6736(03)12599-8. PMID 12606176.
- ↑ »Major Depression«. MedlinePlus. 10. marec 2014. Pridobljeno 16. julija 2010.
- ↑ »Depression, Major: Prognosis«. MDGuidlines. Guardian Life Insurance Company of America. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 20. aprila 2010. Pridobljeno 16. julija 2010.
- ↑ Cassano P; Fava M (2002). »Depression and public health: an overview«. J Psychosom Res. 53 (4): 849–57. doi:10.1016/S0022-3999(02)00304-5. PMID 12377293.
- ↑ Rush AJ (2007). »The varied clinical presentations of major depressive disorder«. The Journal of clinical psychiatry. 68 (Supplement 8): 4–10. PMID 17640152.
- ↑ 243,0 243,1 Alboni P; Favaron E; Paparella N; Sciammarella M; Pedaci M (2008). »Is there an association between depression and cardiovascular mortality or sudden death?«. Journal of cardiovascular medicine (Hagerstown, Md.). 9 (4): 356–62. doi:10.2459/JCM.0b013e3282785240. PMID 18334889.
- ↑ Blair-West GW; Mellsop GW (2001). »Major depression: Does a gender-based down-rating of suicide risk challenge its diagnostic validity?«. Australian and New Zealand Journal of Psychiatry. 35 (3): 322–28. doi:10.1046/j.1440-1614.2001.00895.x. PMID 11437805.
- ↑ Oquendo MA; Bongiovi-Garcia ME; Galfalvy H; Goldberg PH; Grunebaum MF; Burke AK; Mann JJ (2007). »Sex differences in clinical predictors of suicidal acts after major depression: a prospective study«. The American Journal of Psychiatry. 164 (1): 134–41. doi:10.1176/appi.ajp.164.1.134. PMID 17202555.
- ↑ Bostwick JM; Pankratz VS (2000). »Affective disorders and suicide risk: A reexamination«. American Journal of Psychiatry. 157 (12): 1925–32. doi:10.1176/appi.ajp.157.12.1925. PMID 11097952.
- ↑ Weich S; Lewis G (1998). »Poverty, unemployment, and common mental disorders: Population based cohort study«. BMJ. 317 (7151): 115–19. doi:10.1136/bmj.317.7151.115. PMC 28602. PMID 9657786.
- ↑ Mathers CD; Loncar D (2006). »Projections of global mortality and burden of disease from 2002 to 2030«. PLoS Med. 3 (11): e442. doi:10.1371/journal.pmed.0030442. PMC 1664601. PMID 17132052.
- ↑ Andrews G (2008). »In Review: Reducing the Burden of Depression«. Canadian Journal of Psychiatry. 53 (7): 420–27. PMID 18674396.
- ↑ »WHO Disease and injury country estimates«. World Health Organization. 2009. Pridobljeno 11. novembra 2009.
- ↑ »The world health report 2001 – Mental Health: New Understanding, New Hope«. WHO website. World Health Organization. 2001. Pridobljeno 19. oktobra 2008.
- ↑ Vos T; Flaxman AD; Naghavi M; Lozano R; Michaud C; in sod. (december 2012). »Years lived with disability (YLDs) for 1160 sequelae of 289 diseases and injuries 1990–2010: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2010«. The Lancet. 380 (9859): 2163–96. doi:10.1016/S0140-6736(12)61729-2. PMID 23245607.
{{navedi časopis}}
: Vzdrževanje CS1: samodejni prevod datuma (povezava) - ↑ 253,0 253,1 Andrade L; Caraveo-Anduaga JJ; Berglund P; Bijl RV; De Graaf R; in sod. (2003). »The epidemiology of major depressive episodes: results from the International Consortium of Psychiatric Epidemiology (ICPE) Surveys«. Int J Methods Psychiatr Res. 12 (1): 3–21. doi:10.1002/mpr.138. PMID 12830306.
- ↑ Kessler RC; Berglund P; Demler O; Jin R; Merikangas KR; Walters EE (2005). »Lifetime prevalence and age-of-onset distributions of DSM-IV disorders in the National Comorbidity Survey Replication«. Archives of General Psychiatry. 62 (6): 593–602. doi:10.1001/archpsyc.62.6.593. PMID 15939837.
- ↑ Murphy JM; Laird NM; Monson RR; Sobol AM; Leighton AH (2000). »A 40-year perspective on the prevalence of depression: The Stirling County Study«. Archives of General Psychiatry. 57 (3): 209–15. doi:10.1001/archpsyc.57.3.209. PMID 10711905.
- ↑ 256,0 256,1 Kuehner C (2003). »Gender differences in unipolar depression: An update of epidemiological findings and possible explanations«. Acta Psychiatrica Scandinavica. 108 (3): 163–74. doi:10.1034/j.1600-0447.2003.00204.x. PMID 12890270.
- ↑ Eaton WW; Anthony JC; Gallo J; Cai G; Tien A; Romanoski A; Lyketsos C; Chen LS (1997). »Natural history of diagnostic interview schedule/DSM-IV major depression. The Baltimore Epidemiologic Catchment Area follow-up«. Archives of General Psychiatry. 54 (11): 993–99. doi:10.1001/archpsyc.1997.01830230023003. PMID 9366655.
- ↑ Rickards H (2005). »Depression in neurological disorders: Parkinson's disease, multiple sclerosis, and stroke«. Journal of Neurology Neurosurgery and Psychiatry. 76: i48–i52. doi:10.1136/jnnp.2004.060426. PMC 1765679. PMID 15718222.
- ↑ Strik JJ; Honig A; Maes M (2001). »Depression and myocardial infarction: relationship between heart and mind«. Progress in neuro-psychopharmacology & biological psychiatry. 25 (4): 879–92. doi:10.1016/S0278-5846(01)00150-6. PMID 11383983.
- ↑ Jorm AF (2000). »Does old age reduce the risk of anxiety and depression? A review of epidemiological studies across the adult life span«. Psychological Medicine. 30 (1): 11–22. doi:10.1017/S0033291799001452. PMID 10722172.
- ↑ Gelder, M., Mayou, R. and Geddes, J. 2005. Psychiatry. 3rd ed. New York: Oxford. pp105.
- ↑ Hippocrates, Aforizmi, Oddelek 6.23
- ↑ depress. (n.d.). Online Etymology Dictionary. Retrieved 30 June 2008, from Dictionary.com
- ↑ Wolpert, L (1999). »Malignant Sadness: The Anatomy of Depression«. The New York Times. Pridobljeno 30. oktobra 2008.
- ↑ Berrios GE (1988). »Melancholia and depression during the 19th century: A conceptual history«. British Journal of Psychiatry. 153: 298–304. doi:10.1192/bjp.153.3.298. PMID 3074848.
- ↑ Davison, K (2006). »Historical aspects of mood disorders«. Psychiatry. 5 (4): 115–18. doi:10.1383/psyt.2006.5.4.115.
- ↑ Lewis, AJ (1934). »Melancholia: A historical review«. Journal of Mental Science. 80: 1–42. doi:10.1192/bjp.80.328.1.
- ↑ »Schizophrenia«. Diagnostic and statistical manual of mental disorders: DSM-II (PDF). Washington, DC: American Psychiatric Publishing, Inc. 1968. str. 36–37, 40. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 20. avgusta 2007. Pridobljeno 3. avgusta 2008.
- ↑ Schildkraut JJ (1965). »The catecholamine hypothesis of affective disorders: A review of supporting evidence«. American Journal of Psychiatry. 122 (5): 509–22. doi:10.1176/appi.ajp.122.5.509. PMID 5319766.
- ↑ Angst J. Terminology, history and definition of bipolar spectrum. In: Maj M, Akiskal HS, López-Ibor JJ, Sartorius N (eds.), Bipolar disorders. Chichester: Wiley & Sons, LTD; 2002. pp. 53–55.
- ↑ Spitzer RL; Endicott J; Robins E (1975). »The development of diagnostic criteria in psychiatry« (PDF). Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 14. decembra 2005. Pridobljeno 8. novembra 2008.
- ↑ 272,0 272,1 Philipp M; Maier W; Delmo CD (1991). »The concept of major depression. I. Descriptive comparison of six competing operational definitions including ICD-10 and DSM-III-R«. European Archives of Psychiatry and Clinical Neuroscience. 240 (4–5): 258–65. doi:10.1007/BF02189537. PMID 1829000. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 30. junija 2019. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Bolwig, Tom G.; Shorter, Edward (2007). »Melancholia: Beyond DSM, beyond neurotransmitters. Proceedings of a conference, May 2006, Copenhagen, Denmark«. Acta Psychiatrica Scandinavica Suppl. 115 (433): 4–183. doi:10.1111/j.1600-0447.2007.00956.x. PMID 17280564.
- ↑ Fink M; Bolwig TG; Parker G; Shorter E (2007). »Melancholia: Restoration in psychiatric classification recommended«. Acta Psychiatrica Scandinavica. 115 (2): 89–92. doi:10.1111/j.1600-0447.2006.00943.x. PMID 17244171.
- ↑ Healy, David (1999). The Antidepressant Era. Cambridge, MA: Harvard University Press. str. 42. ISBN 0-674-03958-0.
- ↑ Wolf, Joshua "Lincoln's Great Depression", The Atlantic, October 2005, Retrieved 10 October 2009
- ↑ Maloney F (3. november 2005). »The Depression Wars: Would Honest Abe Have Written the Gettysburg Address on Prozac?«. Slate magazine. Washington Post. Pridobljeno 3. oktobra 2008.
- ↑ Karasz A (2005). »Cultural differences in conceptual models of depression«. Social Science in Medicine. 60 (7): 1625–35. doi:10.1016/j.socscimed.2004.08.011. PMID 15652693.
- ↑ Tilbury, F (2004). »There are orphans in Africa still looking for my hands': African women refugees and the sources of emotional distress«. Health Sociology Review. 13 (1): 54–64. doi:10.5172/hesr.13.1.54.
- ↑ Parker G; Gladstone G; Chee KT (2001). »Depression in the planet's largest ethnic group: The Chinese«. American Journal of Psychiatry. 158 (6): 857–64. doi:10.1176/appi.ajp.158.6.857. PMID 11384889.
- ↑ Parker G (2007). »Is depression overdiagnosed? Yes«. BMJ. 335 (7615): 328. doi:10.1136/bmj.39268.475799.AD. PMC 1949440. PMID 17703040.
- ↑ Pilgrim D; Bentall R (1999). »The medicalisation of misery: A critical realist analysis of the concept of depression«. Journal of Mental Health. 8 (3): 261–74. doi:10.1080/09638239917580.
- ↑ Steibel W (Producer) (1998). »Is depression a disease?«. Debatesdebates. Pridobljeno 16. novembra 2008.
- ↑ Blazer DG (2005). The age of melancholy: "Major depression" and its social origins. New York, NY, USA: Routledge. ISBN 978-0-415-95188-3.
- ↑ Hillman, J. (1989). Moore, T. (ur.). A blue fire: Selected writings by James Hillman. New York, NY, USA: Harper & Row. str. 152–53. ISBN 0-06-016132-9.
- ↑ Seymour, Miranda (2002). Mary Shelley. Grove Press. str. 560–61. ISBN 0-8021-3948-5.
- ↑ »Biography of Henry James«. pbs.org. Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 26. septembra 2016. Pridobljeno 19. avgusta 2008.
- ↑ Burlingame, Michael (1997). The Inner World of Abraham Lincoln. Urbana: University of Illinois Press. str. xvii, 92–113. ISBN 0-252-06667-7.
- ↑ Pita E (26. september 2001). »An Intimate Conversation with...Leonard Cohen«. Pridobljeno 3. oktobra 2008.
- ↑ Jeste ND; Palmer BW; Jeste DV (2004). »Tennessee Williams«. American Journal of Geriatric Psychiatry. 12 (4): 370–75. doi:10.1176/appi.ajgp.12.4.370. PMID 15249274.
- ↑ James H., ur. (1920). Letters of William James (Vols. 1 and 2). Montana USA: Kessinger Publishing Co. str. 147–48. ISBN 978-0-7661-7566-2.
- ↑ Hergenhahn 2005, str. 311
- ↑ Cohen D (1979). J. B. Watson: The Founder of Behaviourism. London, UK: Routledge & Kegan Paul. str. 7. ISBN 0-7100-0054-5.
- ↑ Andreasen NC (2008). »The relationship between creativity and mood disorders«. Dialogues in clinical neuroscience. 10 (2): 251–5. PMC 3181877. PMID 18689294.
- ↑ Simonton, DK (2005). »Are genius and madness related? Contemporary answers to an ancient question«. Psychiatric Times. 22 (7). Arhivirano iz prvotnega spletišča dne 14. januarja 2009. Pridobljeno 28. marca 2015.
- ↑ Heffernan CF (1996). The melancholy muse: Chaucer, Shakespeare and early medicine. Pittsburgh, PA, USA: Duquesne University Press. ISBN 0-8207-0262-5.
- ↑ Mill, John S. (2003). »A crisis in my mental history: One stage onward«. Autobiography (txt). Project Gutenberg EBook. str. 1826–32. ISBN 1-4212-4200-1. Pridobljeno 9. avgusta 2008.
- ↑ Sterba R (1947). »The 'Mental Crisis' of John Stuart Mill«. Psychoanalytic Quarterly. 16 (2): 271–72. Pridobljeno 5. novembra 2008.
- ↑ 299,0 299,1 »Churchill's Black Dog?: The History of the 'Black Dog' as a Metaphor for Depression« (PDF). Black Dog Institute website. Black Dog Institute. 2005. Arhivirano iz prvotnega spletišča (PDF) dne 10. septembra 2008. Pridobljeno 18. avgusta 2008.
- ↑ Jorm AF; Angermeyer M; Katschnig H (2000). »Public knowledge of and attitudes to mental disorders: a limiting factor in the optimal use of treatment services«. V Andrews G; Henderson S (ur.). Unmet Need in Psychiatry:Problems, Resources, Responses. Cambridge University Press. str. 409. ISBN 0-521-66229-X.
- ↑ Paykel ES; Tylee A; Wright A; Priest RG; Rix S; Hart D (1997). »The Defeat Depression Campaign: psychiatry in the public arena«. American Journal of Psychiatry. 154 (6 Suppl): 59–65. PMID 9167546.
- ↑ Paykel ES; Hart D; Priest RG (1998). »Changes in public attitudes to depression during the Defeat Depression Campaign«. British Journal of Psychiatry. 173 (6): 519–22. doi:10.1192/bjp.173.6.519. PMID 9926082.
Viri
- Diagnostic and statistical manual of mental disorders, Fourth Edition, Text Revision: DSM-IV-TR. Washington, DC: American Psychiatric Publishing, Inc. 2000a. ISBN 0-89042-025-4.
- Barlow DH; Durand VM (2005). Abnormal psychology: An integrative approach (5. izd.). Belmont, CA, USA: Thomson Wadsworth. ISBN 0-534-63356-0.
- Beck AT; Rush J; Shaw BF; Emery G (1987) [1979]. Cognitive Therapy of depression. New York, NY, USA: Guilford Press. ISBN 0-89862-919-5.
- Hergenhahn BR (2005). An Introduction to the History of Psychology (5. izd.). Belmont, CA, USA: Thomson Wadsworth. ISBN 0-534-55401-6.
- May R (1994). The discovery of being: Writings in existential psychology. New York, NY, USA: W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-31240-2.
- Hadzi-Pavlovic, Dusan; Parker, Gordon (1996). Melancholia: a disorder of movement and mood: a phenomenological and neurobiological review. Cambridge, UK: Cambridge University Press. ISBN 0-521-47275-X.
- British National Formulary (BNF 56). UK: BMJ Group and RPS Publishing. 2008. ISBN 978-0-85369-778-7.
- Sadock, Virginia A.; Sadock, Benjamin J.; Kaplan, Harold I. (2003). Kaplan & Sadock's synopsis of psychiatry: behavioral sciences/clinical psychiatry. Philadelphia: Lippincott Williams & Wilkins. ISBN 0-7817-3183-6.
- David Foster Wallace: The Depressed Person, HarpersMagazine, Januar 1998