Vladimír Dzurilla
![Olympijské striebro](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/67/Silver_medal_olympic.svg/40px-Silver_medal_olympic.svg.png)
Vladimír Dzurilla | |
Štátna príslušnosť | ![]() |
Narodenie | 2. august 1942, Bratislava, Slovensko |
Úmrtie | 27. júl 1995 (52 rokov), Düsseldorf, Nemecko |
Prezývka | Vladko Mister Zero (Pán Nula) Maco |
Pozícia | Brankár |
Hral za | HC Slovan Bratislava Zetor Brno Augsburger EV SC Riessersee |
Aktívna činnosť | 1959 – 1982 |
Príbuzenstvo | Zlatica (manželka) Natália, Vladimíra (dcéry) |
Prehľad medailí | |||
---|---|---|---|
Reprezentácia: ![]() | |||
Mužský ľadový hokej | |||
Zimné olympijske hry | |||
bronz | |||
striebro | |||
bronz | |||
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji | |||
bronz | |||
bronz | |||
striebro | |||
striebro | |||
striebro | |||
bronz | |||
bronz | |||
zlato | |||
zlato | |||
zlato | |||
Kanadský pohár | |||
finále |
Vladimír Dzurilla (* 2. august 1942, Bratislava – † 27. júl 1995, Düsseldorf, Nemecko) bol česko-slovenský hokejový brankár a tréner. Bol vyhlásený najlepším hokejistom Slovenska 20. storočia[1] a je členom Siene slávy IIHF.
V 70. rokoch získal obdiv v Európe aj v Kanade,[2] jeho prednosťou bola rýchla reakcia a práca s hokejkou.[3] Jeho nekonvenčný štýl[4][5] a robustná postava vyžarovali pre mužstvá v ktorých hrával pohodu a pokoj.[3][1][6]
V drese česko-slovenskej reprezentácie štartoval na troch olympijských hrách a desiatich majstrovstvách sveta,[pozn. 1] pričom na každom z týchto podujatí získal medailu.[7] Je jediným slovenským hokejistom, ktorý získal vo svojej kariére tri tituly Majstra sveta.[8] Bol prvým česko-slovenským brankárom, ktorý chytal v maske.[9]
Hráčska kariéra
[upraviť | upraviť zdroj]Vladimír Dzurilla sa narodil ako prostredný z troch detí a vyrastal na sídlisku Nová doba v Bratislave.[10]:9 V rokoch 1948 až 1953 navštevoal Základnú školu na Českej ul. v Bratislave.[11] Mal záujem hrať za HC Slovan Bratislava, svoju kariéru začal v klube pozemného a ľadového hokeja TJ Spartak Kovosmalt Petržalka.[10]:13 V jeho drese mal prvý úspech - v roku 1957 sa stal dorasteneckým majstrom Česko-Slovenska v pozemnom hokeji.[12] Dzurilla zároveň hrával volejbal v drese Červenej hviezdy a zvažoval aj kariéru volejbalistu.[12] Na základe jeho výkonov ho oslovili z hokejového Slovana Bratislava na hosťovanie.[10]:19 V Slovane mal ťažkú konkurenciu v podobe bratov Jendekovcov.[13]
Slovan mal záujem ponechať si Dzurillu a tak v roku 1959 zrealizoval prestup z Kovosmaltu Petržalka. Hodnota prestupu bola 20 hokejok a 20 pukov, ktorých mali v Kovosmalte nedostatok.[10]:23 V tomto roku sa konali v Bratislave Majstrovstvá sveta v hokeji, Dzurilla sa na ňom zúčastnil ako mladý vlajkonosič výpravy Česko-Slovenska.[10]:23 V Slovane hrával za dorast a B-mužstvo (druhú hokejovú ligu). V roku 1959 sa v zápase s Plzňou zranil brankár Slovana Ján Jendek a tak mužstvo povolalo na zápas do Chomutova práve Dzurillu.[14] Premiéru tak odohral za prvé mužstvo 29. novembra 1959 a hoci v úvode dostal 2 góly nakoniec s mužstvom vyhral 4:3.[14][15] V tejto sezóne sa stal súčasťou prvého mužstva, ktoré skončilo na konci sezóny na druhom mieste, dostal príležitosť hrať aj vo víťaznom zápase proti švédskemu klubu Djurgårdens.[10] V nasledujúcej sezóne 1960/61 sa v bránke striedal s Jánom Jendekom a dostal prvýkrát pozvánku do národnej reprezentácie. Svoj debut za Česko-Slovensko odohral 20. novembra 1960 proti Švédsku, ktorý Česko-Slovensko prehralo 1:3.[16]
V nasledujúcich sezónach sa pod vedením trénerov Ladislava Horského a Rastislava Jančušku stal jednotkou v bráne Slovana. Viackrát sa stal so Slovan vice-majstrom ligy, avšak ligový titul nikdy nezískal. V roku 1973 už ako skúsený 34-ročný reprezentant prestúpil do Zetoru Brno, kde pôsobil do roku 1978. Následne hral v nemeckej lige - jednu sezónu za Augsburger EV a v SC Riessersee. V sezóne 1980/81 sa v drese Riessersee stal Majstrom nemeckej ligy. Mužstvo vtedy trénoval jeho bývalý spoluhráč Ján Starší a Dzurilla vo veku 39 rokov získal svoj prvý ligový titul.[17] V roku 1982 ukončil svoju hráčsku kariéru.
V najvyššej hokejovej súťaži v Česko-Slovensku odchytal celkovo počas 19 sezón 571 zápasov.[8]
Úspechy v reprezentácií
[upraviť | upraviť zdroj]Prvýkrát bol nominovaný na Majstrovstvá sveta 1962[10]:58, avšak tu Česko-Slovensko nakoniec odvolalo svoju účasť. Na majstrovstvách sveta 1963 odohral štyri zápasy, vrátane posledného dôležitého víťazného zápasu so Švédskom a získal svoju prvú, bronzovú medailu. V nasledujúcej sezóne odohral svoju premiéru na olympijských hrách, ktoré sa konali v roku 1964 v Innsbrucku. Spolu s mužstvom odohral prípravu v Kanade a v USA, na samotnej olympiáde odohral dva zápasy: proti Nemecku uspel, avšak proti Sovietskemu zväzu odohral len 11 minút, v ktorých dostal tri góly.[18] S národným mužstvom získal bronzovú medailu.[8]
V roku 1965 sa majstrovstvá sveta a Európy konali vo fínskom Tampere. Na základe výborných výkonov bol nominovaný do All-Star mužstva turnaja a najlepším brankárom majstrovstiev.[19] S mužstvom Česko-Slovenska získal striebornú medailu, mužstvo podľahlo len suverénnemu Sovietskemu zväzu. V zápase s ním Dzurilla len striedal Vladimíra Nadrchala a hoci neinkasoval žiaden gól, mužstvo prehralo 1-3.[20] O rok neskôr sa konali majstrovstvá sveta 1965 v Ľubľane. Dzurilla odohral 6 zo 7 reprezentačných zápasov[21] a s mužstvom získal po roku opäť striebornú medailu. Nasledujúce majstrovstvá sveta, na ktorých Česko-Slovensko skončilo štvrté Dzurilla vynechal pre zranenie kolena.[10]:169
V roku 1968 sa zúčastnil zimnej olympiády, kde bol pôvodne pre veľkú konkurenciu nominovaný ako brankárska dvojka, nakoniec však odchytal šesť zo siedmych zápasov.[10]:174 Následkom jedinej prehry s Kanadou chýbal Česko-Slovensku jeden bod nevyhnutný pre zisk zlatej medaile. Dzurilla tak s Česko-Slovensko získal strieborné medaile a tento výsledok bol vnímaný verejnosťou ako úspech.[10]:182
V marci 1969 sa konali majstrovstvá sveta vo švédskom Štokholme, Dzurilla bol jednotkou Česko-Slovenska, odohral všetkých deväť zápasov, získal bronzovú medailu a stal sa členom výberu hviezd turnaja. Na turnaji vtedy spolu s Janom Havlom a Jaroslavom Holíkom prelepili v zápase proti Sovietskom zväze hviezdu na svojom drese ako protest proti vpádu vojsk do Česko-Slovenska.[7][22][23] Bronzovú medailu získal aj o rok neskôr na MS 1970. V nasledujúcom roku sa majstrovstiev nezúčastnil, prednosť dostal jeho mladší klubový spoluhráč Marcel Sakáč.[24][25]
V roku 1972 dostal príležitosť na olympiáde v japonskom Sappore, svojej treťej olympiáde v rade. Odohral päť zo šiestich zápasov a s mužstvom získal bronzovú medailu. V tom istom roku sa konali majstrovstvá sveta v Prahe, tu odohral štyri zápasy a získal zlatú medailu. Výborný turnaj odohral jeho reprezentačný kolega Jiří Holeček, ktorý bol aj vo výbere hviezd turnaja.[26] Na nasledujúce tri majstrovstvá sveta nebol nominovaný, predosť dostala brankárska dvojica Holeček a Crha.
Celkovo v reprezentácii ČSSR nastúpil v 139 zápasoch, štartoval na jedenástich majstrovstvách sveta. Po celú dobu súperil o miesto brankárskej jednotky s Vladimírom Nadrchalom a Jiřím Holečkom.[27] Bol majstrom sveta z rokov 1972 a 1976 – 77. Držiteľ striebornej medaily zo ZOH 1968 a bronzových medailí zo ZOH 1964 a 1972. Najlepší brankár MS v roku 1965. Nezabudnuteľnými sú jeho výkony na Kanadskom pohári 1976[28][6], ako aj na Majstrovstvách sveta 1977.
Trénerská činnosť
[upraviť | upraviť zdroj]Po skončení hráčskej kariéry sa venoval trénovaniu. V sezóne 1982/1983 trénoval spolu s Jaroslavom Walterom mužstvo Slovana Bratislava.[19] a následné dve sezóny trénoval mládež Slovana. 1. novembra 1985 nastúpil na post hlavného trénera Brna, kde trénoval s asistentom Ľubomírom Hrstkom. Doviedol klub k záchrane v najvyššej federálnej súťaži.[29] V sezóne 1986/87 trénoval nováčika švajčiarskej ligy EHC Olten,v decembri 1986 však z tohto postu odstúpil.[30] Počas tejto sezóny v januári nasledujúceho roku ho angažoval nemecký klub SC Riessersee ako hlavného trénera klubu, ktorý býval posledné sezóny na konci tabuľky. S klubom však zostúpil do druhej ligy.[31] V sezóne 1988-89 trénoval nemecký klub Eintracht Frankfurt, s ktorým sa prebojoval do štvrťfinále DEL.[32] O rok neskôr nahradil vo funkcií trénera Gerharda Brunnera v klube EHC Klostersee.[33] Následne dve sezóny trénoval klub EHC Straubing a Neusser EC.[34] Jeho posledným pôsobiskom bol klub Düsseldorfer EG, kde v roku 1995 pôsobil ako tréner brankárov a juniorov.[13]
Osobný život, pocty a vyznamenania
[upraviť | upraviť zdroj]Vladimír Dzurilla sa oženil v roku 1968 s manželkou Zlaticou,[10]:179 narodili sa im dve dcéry Natália a Vladimíra.[17] Vyučil sa za opravára chladiarenských zariadení.[9] V roku 1995 odohral počas majstrovstiev sveta svoj posledný zápas, ktorým bol exhibičný zápas legiend svetového hokeja.[35] Zomrel 27. júla 1995 v hoteli v Düsseldorfe na zlyhanie (embóliu) srdca.[36][37]
V roku 1998 sa stal členom Siene slávy IIHF a v roku 2002 členom Siene slávy slovenského hokeja. Je po ňom pomenovaný Zimný štadión v bratislavskom Ružinove. Na jeho počesť je pomenovaný februárový turnaj reprezentačných nádejí do 18 rokov[5] a trofej pre víťazný klub slovenskej hokejovej extraligy.[38]
- Zaslúžilý majster športu (1965)[39]
- vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu (1972, 1976)[40]
- Za zásluhy o rozvoj čs. telovýchovy a športu I.stupňa, 1976[41]
- Rad republiky, 1976[41]
- Pribinov kríž I. triedy „za mimoriadne zásluhy o rozvoj Slovenskej republiky v oblasti športu“ (2008)[42]
- Sieň slávy českého hokeja (2010)[16]
- Tretie miesto v ankete Slovenský športovec storočia[8]
- Slovenská pošta vydala 31. marca 2015 známku s nominálnou hodnotou 0,80 Eur venovanú Dzurillovi [7][43]
Poznámky
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ Majstrovstvá sveta v rokoch 1964 a 1968 sa konali v rámci turnaja na Zimných olympijských hrách. Spolu teda získal 11 medailí.
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ a b Sportnet. Hokejista storočia by mal zajtra 65 [online]. Bratislava: Petit Press, [cit. 2021-08-10]. Dostupné online.
- ↑ DIAMOND, Dan; DINGER, Ralph. Total Hockey (The Official Encyclopedia of the National Hockey League). [s.l.] : Total Sports, 1998. 1878 s. ISBN 978-0-8362-7114-0.
- ↑ a b GUT, Karel; PACINA, Václav. Malá encyklopedie ledního hokeje. [s.l.] : Olympia, 1986. 495 s.
- ↑ FOSTY, Darril; FOSTY, George Robert. Tribes: An International Hockey History. [s.l.] : Stryker-Indigo Publishing Company, Inc. New York, 2020. 296 s. ISBN 978-0-9651168-5-5.
- ↑ a b Milovník hokeja a života, slovenský Hokejista 20. storočia už 25 rokov nie je medzi nami [online]. hockeyslovakia.sk, [cit. 2021-08-11]. Dostupné online.
- ↑ a b LUKŠŮ, David; PALÁN, Aleš. Souška (Příběh hokejisty Jana Suchého). [s.l.] : Epocha, 2008. 304 s. ISBN 978-80-87027-50-9. S. 274. (česky)
- ↑ a b c BIELIKOVÁ, Monika. Vladimír Dzurilla - brankár, ktorého nám závidel celý svet. Aktuality.sk (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2015-08-02. Dostupné online [cit. 2022-01-21].
- ↑ a b c d SOŠV. Vladimír Dzurilla [online]. olympic.sk, [cit. 2021-09-14]. Dostupné online.
- ↑ a b Pod maskou dobrácka duša. Pred 25 rokmi zomrel Vladimír Dzurilla. Aktuality.sk (Bratislava: Ringier Axel Springer Slovakia), 2020-07-27. Dostupné online [cit. 2022-02-10].
- ↑ a b c d e f g h i j k DZURILLOVÁ, Zlata; CÍLEK, Roman; DZURILLA, Vladimír. Svet pred maskou. Druhé, revidované. vyd. Bratislava : Šport, 1996. 317 s. ISBN 978-80-7096-225-1.
- ↑ Uvedené na pamätnej tabuly v priestoroch školy
- ↑ a b SOŠV. Vlado Dzurilla by mal dnes 75 rokov [online]. olympic.sk, [cit. 2021-08-10]. Dostupné online.
- ↑ a b DZURILLA VLADIMÍR [online]. reprehokej.cz, [cit. 2021-08-10]. Dostupné online.
- ↑ a b Prvé hokejové striebro prichádza s Dzurillom. Bratislavské noviny (Bratislava: NIVEL PLUS). Dostupné online [cit. 2021-08-11]. ISSN 1336-362X.
- ↑ LEIKERT, Jozef. Osobnosti Slovenska. [s.l.] : Priroda, 2010. 347 s. ISBN 978-80-07-01849-5.
- ↑ a b VLADIMÍR DZURILLA [online]. sinslavycslh.cz, [cit. 2021-08-11]. Dostupné online.
- ↑ a b CIFRA, Štefan. Vladimír Dzurilla (* 2. 8. 1942 Bratislava – † 27. 7. 1995 Düsseldorf, Nemecko, pochovaný v Bratislave). Literárny týždenník (Bratislava: Spolok slovenských spisovateľov). Dostupné online [cit. 2021-08-11].
- ↑ VladimÃr Dzurilla [online]. sports-reference.com, [cit. 2021-09-14]. Dostupné online. Archivované 2012-11-12 z originálu.
- ↑ a b Vladimír Dzurilla: Správy [online]. hcslovan.sk, [cit. 2021-09-22]. Dostupné online.
- ↑ MS Tampere 1965 – časť 7. [online]. hokejportal.net, [cit. 2021-09-22]. Dostupné online.
- ↑ Mistrovství světa v ledním hokeji 1966 [online]. reprehokej.cz, [cit. 2022-01-13]. Dostupné online.
- ↑ TÓDOVÁ, Monika. Prokurátorka Klimentová: Problémom sú ľudia, ktorí rozhodujú, nie paragrafy. Denník N (Bratislava: N Press), 2021-11-02. Dostupné online [cit. 2023-06-19]. ISSN 1339-844X.
- ↑ RTVS, TASR. Bol povestný svojím pokojom, ktorý prenášal aj na spoluhráčov. Vladimír Dzurilla sa narodil pred 80 rokmi [online]. Bratislava: Rozhlas a televízia Slovenska, 2022-08-02, [cit. 2023-06-19]. Dostupné online.
- ↑ PRAVDA - Jaroslav Hinšt. Celú kariéru bojoval s Dzurillom. Pravda (Bratislava: OUR MEDIA SR), 2007-09-25. Dostupné online [cit. 2023-06-19]. ISSN 1336-197X.
- ↑ STRÁNSKÝ, Jiří; ONDROUŠEK, Kamil. Historie československého a českého hokeje 1908-1999. [s.l.] : Vyšehrad, 1999. 182 s. ISBN 978-80-7021-308-7. S. 89.
- ↑ TASR. Keď Československo zdolalo aj ZSSR. Pred 50 rokmi dosiahli hokejisti slávny titul. SME (Bratislava: Petit Press), 2022-04-06. Dostupné online [cit. 2023-06-19]. ISSN 1335-4418.
- ↑ KOLÁŘ, František, a kol. Encyklopedie olympioniků : čeští a českoslovenští sportovci na olympijských hrách. první. vyd. Praha : Euromedia Group, 2021. 439 s. ISBN 978-80-242-7474-4. S. 106.
- ↑ The World Cup of Hockey - The History of the Canada Cup and World Cup of Hockey [online]. bc.sympatico.ca, [cit. 2021-08-11]. Dostupné online. Archivované 2011-06-11 z originálu.
- ↑ Historie: HC Kometa Brno [online]. hokej.cz, [cit. 2021-11-02]. Dostupné online. (česky)
- ↑ Eishockey Club Olten. Geschichte [online]. ehco.ch, [cit. 2021-11-02]. Dostupné online. (nemecky)
- ↑ SC Riessersee history [online]. eliteprospects.com, [cit. 2021-11-02]. Dostupné online.
- ↑ Eintracht Frankfurt team history [online]. eliteprospects.com, [cit. 2021-11-02]. Dostupné online.
- ↑ BÄSSLER, Florian. EHC Klostersee [online]. eishockey-statistiken.de, [cit. 2021-11-02]. Dostupné online.
- ↑ Vladimir Dzurilla - RODI-DB - Die deutsche Eishockey-Datenbank [online]. rodi-db.de, [cit. 2021-11-02]. Dostupné online.
- ↑ KOMÁR, Pavol. Dzurillovi, slovenskému hokejistovi storočia, sa poklonila aj Kanada. Pravda (Bratislava: Perex), 2011-02-16. Dostupné online [cit. 2022-02-10]. ISSN 1336-197X.
- ↑ Odišli priskoro... [online]. zenskyweb.sk, 2011-10-31, [cit. 2022-02-10]. Dostupné online. Archivované 2022-02-10 z originálu.
- ↑ LEIKERT, Jozef. Osobnosti Slovenska. [s.l.] : Priroda, 2010. 347 s. ISBN 978-80-07-01849-5. S. 88.
- ↑ GAJDOŠ, Ondrej. Toto je Dzurillov pohár, nová trofej Tipsport ligy [online]. Bratislava: Petit Press, [cit. 2021-08-10]. Dostupné online.
- ↑ Malá československá encyklopedie. [s.l.] : [s.n.]. cnb000125650. Heslo „Vladimír Dzurilla", s. 248.
- ↑ Vyznamenání Za zásluhy o výstavbu - Zoznam nositeľov [online]. prazskyhradarchiv.cz, [cit. 2021-08-10]. Dostupné online.
- ↑ a b Dzurilla, Vladimír | Národná encyklopédia športu Slovenska [online]. sportency.sk, [cit. 2021-09-22]. Dostupné online.
- ↑ NWS. Pribinov Kríž I. triedy [online]. ocenenia.sk, [cit. 2021-08-10]. Dostupné online. Archivované 2021-08-10 z originálu.
- ↑ Ministerstvo dopravy SR. 585 - Šport: Vladimír Dzurilla (1942 – 1995) [online]. mindop.sk, [cit. 2022-01-21]. Dostupné online.
Literatúra, dokument
[upraviť | upraviť zdroj]- 2008 - Radosť zo života
- Alena Čisáriková, Roman Slušný, Peter Valo: Nezostalo po nich ticho - 12 osobností očami ich blízkych, Forza Music, 2009, ISBN 978-80-89359-12-7, (12 osobností: Jaro Filip, Stano Radič, Pavol Juráň, Elena Galanová, Ondrej Nepela, Vladimír Dzurilla, František Dibarbora, Ivan Krajíček, Zora Kolínska, Karol Duchoň, Vladislav Müller, Gustáv Valach)
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Vladimír Dzurilla
Externé odkazy
[upraviť | upraviť zdroj]- Biografické informácie a štatistiky na Eliteprospects.com, alebo Eurohockey.com, alebo The Internet Hockey Database
- Sieň slávy slovenského hokeja
- Narodenia 2. augusta
- Narodenia v 1942
- Úmrtia 27. júla
- Úmrtia v 1995
- Česko-slovenskí hokejoví brankári
- Slovenskí hokejoví brankári
- Slovenskí hokejoví tréneri
- Hráči HC Slovan Bratislava
- Majstri sveta v ľadovom hokeji
- Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
- Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
- Česko-slovenskí strieborní olympijskí medailisti
- Česko-slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
- Členovia Siene slávy slovenského hokeja
- Laureáti Pribinovho kríža I. triedy
- Osobnosti na slovenských poštových známkach
- Osobnosti z Bratislavy