Secesia
Secesia (v Rakúsku Sezession, v Nemecku Jugendstil, vo Francúzsku Art Nouveau, v anglosaských krajinách Modern Style) je posledný z univerzálnych medzinárodných výtvarných slohov, ktorému sa podarilo vniesť svoj umelecký poriadok všetkým prejavom a veciam moderného života. Vytvorila módu a životný štýl na konci 19. a začiatkom 20. storočia, aj keď vystupovala pod rôznymi menami v rôznych krajinách. Ťažisko secesie neleží vo vysokom umení, v maľbe a sochárstve, ale v dekorácii a úžitkovom umení.
Art Nouveau | |
Victor Horta, Hôtel Tassel | |
Základné údaje | |
---|---|
Vznik: | záver 19. st. |
Autori | |
Architektúra: | Antonio Gaudí, Victor Horta, Henry Van de Velde, Charles Rennie Mackintosh, Otto Wagner, Adolf Loos, Hector Guimard, Osvald Polívka |
Maľba: | Jan Toorop, Gustav Klimt, Alfons Mucha |
Dejiny umenia | |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6c/Secession_Vienna_June_2006_006.jpg/220px-Secession_Vienna_June_2006_006.jpg)
Vývin
upraviťTento umelecký štýl sa objavil v Európe a v Spojených štátoch v druhej polovici 19. storočia a plne sa rozvinul okolo roku 1900. Vznikal v dobe, keď priemyselný „brak“ začal prenikať do všetkých oblastí života a ako reakcia proti priemyselnej civilizácii, reakcie, ktorá sa dovolávala návratu k remeselnej výrobe, ktorá bola považovaná za liek proti škaredosti.
Secesia výrazne ovplyvnila spôsob života konca 19. a začiatku 20. storočia, neopakovateľne sa zapísala i do tváre mnohých európskych miest ako Paríž, Viedeň, Mníchov, Berlín či Praha. V tejto dobe bolo vytvorené nespočetné množstvo diel s vysokou umeleckou hodnotou, ale i predmetov dennej spotreby. Secesia sa stala neodmysliteľnou súčasťou nielen európskej kultúry.
Znaky
upraviťZa hlavné znaky secesného slohu sa považuje ornamentálnosť, plošnosť a záľuba v neobyčajných farbách a estetickom využití rozličných materiálov. Vláčny secesný ornament vyjadruje zvláštnu kvalitu secesného cítenia, ktoré sa vyhýba citovým výkyvom i silnému vypätiu vôle a smeruje k vyrovnanej náladovosti. Secesná línia je plynulá vlniaca sa krivka, ktorá vyvoláva v divákovi dojem nenásilného pohybu v ploche, ktorej jednotvárnosť sa vyrovnáva farebnosťou. Secesia vyhľadáva neobvyklé farebné odtiene a viaže ich podľa princípu harmónie a kontrastu. Ústredným znakom je štylizácia, secesia sa snaží prekonať gravidnú tematiku historických slohov a obracia sa priamo k prírodným tvarom (listy, kvety, ľudské a zvieracie telo).
Secesia sa prejavovala v architektúre, výtvarnom umení, v úžitkovom umení (bytové zariadenie, vitráže) a v literatúre.
Secesia v literatúre
upraviťV literatúre sa nositeľmi secesného slohu stali prúdy označované ako symbolizmus a dekadencia. Charakteristickým rysom secesie je i v literatúre tendencia k ornamentálnosti, v rovine jazykovej s tým súvisí rytmizácia vety a verša, opakovanie slov a hláskových skupín.
Secesia v architektúre
upraviťPredstaviteľmi architektúry sú Belgičan Victor Horta (Dom Tasselových v Bruseli), Francúz Hector Guimard (vstupy do parížskeho metra), alebo z Česka Antonín Balšánek a Osvald Polívka (Obecní dům v Prahe).
Secesia vo výtvarnom umení
upraviťVo výtvarnom umení sa preslávili Alfons Mucha (plagáty, cyklus obrazov Slovanská epopej, návrhy šperkov a nábytku), Rakúšan Gustav Klimt (dekoratívne maľby, plagáty), Henri de Toulouse-Lautrec (grafiky, obrazy). Predstaviteľmi užitkového umenia sú Francúz Émile Gallé (sklenené vázy), Angličan Charles Rennie Mackintosh (bytové zariadenie) a mnohí ďalší.
Architektiupraviť
|
Maliarstvo, kresba a grafikaupraviť
Dizajn nábytkuupraviť
Výroba skla dizajn farebného sklaupraviť
Ďalší dekoratériupraviť
|
Referencie
upraviť- Gombrich, E. H.: Příběh umění. Praha: Odeon 1992. ISBN 80-207-0416-7. str. 437 – 507.
- Šabouk, Sáva: Encyklopedie světového malířství. Praha: Academia 1975. str. 315.
- Wittlich, Petr: Umění a život – doba secese. Praha: Artia 1987. str. 62 – 126.
- Pijoan, José: Dějiny umění – 9. Praha: Odeon 1991. ISBN 80-207-0098-6. str. 55 – 96.
- Koch, Wilfried: Evropská architektura. Praha, Ikar 1998. ISBN 80-7202-388-8. str. 274.
- Moravčíková, Henrieta: Architektúra na Slovensku stručné dejiny. Bratislava, 2005. ISBN 80-8085-079-8. str. 130.
Pozri aj
upraviťIné projekty
upraviť- Commons ponúka multimediálne súbory na tému secesia.