Giosuè Carducci
Giosuè Carducci (* 27. júl 1835, Valdicastello neďaleko Luccy, Taliansko – † 16. február 1907, Bologna, Taliansko) jeden z najväčších talianskych básnikov, považovaný za neoficiálneho moderného národného básnika. Je držiteľom Nobelovej ceny za literatúru (1906).
![Nositeľ Nobelovej ceny](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Nobel_prize_medal.svg/50px-Nobel_prize_medal.svg.png)
Giosuè Carducci | |
taliansky básnik | |
![]() | |
Narodenie | 27. júl 1835 Valdicastello, Taliansko |
---|---|
Úmrtie | 16. február 1907 (71 rokov) Bologna, Taliansko |
Podpis | ![]() |
Odkazy | |
Projekt Guttenberg | Giosuè Carducci (plné texty diel autora) |
Commons | ![]() |
Život
upraviťGiosuè Carducci začal písať poéziu už v detstve pod vplyvom antických vzorov, čoskoro v nej však začal uplatňovať revolučné tendencie (bol synom dedinského lekára, člena hnutia za slobodu a obnovu národnej jednoty Talianska). Študoval vo Florencii a v Pise, vystupoval ako radikálny republikán a antiklerikál sympatizujúci so socialistickým a robotníckym hnutím. Odporcovia Rakúska-Uhorska v ňom videli vzor svojich oslobodzovacích tendencií.
Carducci bol aj uznávaným prekladateľom nemecky písanej poézie. Diela Heineho a Goetheho, ktoré prekladal, hlboko ovplyvnili aj jeho tvorbu.
Zjednotenie Talianska v roku 1870 mu dalo nové umelecké možnosti a prehĺbilo jeho básnickú inšpiráciu. Po stretnutí s kráľovnou Margarétou v roku 1878 sa priklonil k monarchii a umelecky ku klasickému realizmu (stal sa odporcom nielen kresťanského mysticizmu, ale aj romantizmu Alessandra Manzoniho). Čoskoro je označovaný ako národný klasik a najvýznamnejší básnik jednotnej krajiny.
Vedľa básnických skladieb bol Carduci taktiež neúnavným bádateľom na poli literárnej histórie, vydavateľom a komentátorom starých klasických diel talianskej literatúry.
Vysokého ocenenia sa dočkal aj v aktívnej politike, stal sa čestným občanom v Bologni a v roku 1890 bol zvolený do senátu. Najvyššie literárne ocenenie v zahraničí, Nobelova cena za literatúru, mu bola udelená „… nielen pre bohaté vedecké poznatky a kritické výskumy, ale predovšetkým ako hold tvorivej energii, štylistickej sviežosti a pôsobivej lyrickosti, ktoré charakterizujú jeho poeticky majstrovské diela“ (citácia z odôvodnenia Švédskej akadémie), nemohol už pre ochorenie v decembri roku 1906 osobne prevziať a o dva mesiace neskôr zomrel.
Dielo
upraviť- Rime (1857, Verše),
- Juvenilia (1857-1880),
- Rime Nuove (1861-1887, Nové verše), s politickými a intímnymi motívmi,
- Levia gravia (1861-1871),
- L'Inno a Satana (1865, Hymnus na Satana), táto báseň, v ktorej Carducci zobrazil Satana ako symbol pokroku, prírody a pozemskej radosti, autora preslávila, avšak vzbudila tiež búrlivú polemiku.
- Giambi ed epodi (1867, Jamby a epody),
- Decennalia (1871),
- Poesie (1871),
- Nuove poesie (1873),
- Studii letterarii (1874-1881, Literárne štúdie)
- Odi Barbare (1877, Ódy barbarské), Nuovi Odi Barbari (1882, Nové ódy barbarské) a Terzi Odi Barbare (1889, Tretie ódy barbarské), tri zbierky lyrickej poézie, v ktorých geniálnym spôsobom a s veľkou erudíciou napodobnil staré metrické prvky Horaciových ód a spracoval ich v novej, čisto modernej poézii plnej sily, ohňa a hlbokých citových akcentov.
- La poesia barbara nei secoli XV. e XVI. (1881), odborné dielo,
- Confessioni e battaglie (1882), odborné dielo,
- Ça ira (1883),
- Conversationi critiche (1884), odborné dielo,
- Vite e ritratti (1885), odborné dielo,
- Piemonte (1890), historicko-politická óda,
- Rime e ritmi (1897-1898)
Iné projekty
upraviť- Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o Giosuè Carducci
- Commons ponúka multimediálne súbory na tému Giosuè Carducci
Externé odkazy
upraviť- http://nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/1906/carducci-bio.html anglicky
- http://www.kirjasto.sci.fi/carducci.htm Archivované 2013-01-06 na Archive.today anglicky