21. брдски армијски корпус (Wехрмацхт)
21. брдски армијски корпус | |
---|---|
![]() | |
Формација | август 1944:
|
Јачина | 47.000 војника и официра (16. новембра 1944)[1] |
Део | Немачког Вермахта |
Ангажовање | |
Команданти | |
Командант | .
|
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ad/Bundesarchiv_Bild_101I-049-1605-30A%2C_Tirana%2C_Raupenschlepper_Ost_mit_Anh%C3%A4nger.jpg/220px-Bundesarchiv_Bild_101I-049-1605-30A%2C_Tirana%2C_Raupenschlepper_Ost_mit_Anh%C3%A4nger.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Bundesarchiv_Bild_101I-049-1603-33%2C_Jugoslawien%2C_Raupenschlepper_Ost_mit_Anh%C3%A4nger.jpg/220px-Bundesarchiv_Bild_101I-049-1603-33%2C_Jugoslawien%2C_Raupenschlepper_Ost_mit_Anh%C3%A4nger.jpg)
21. брдски армијски корпус Вермахта (нем. XXI. Гебиргс-Армеекорпс) стављан је на 12. августа 1943. под команду Друге оклопне армије. Штаб Корпуса је, по пребацивању из Норвешке, преузео команду над 100. ловачком и 297. дивизијом у Албанији, са циљем одбране јадранске обале од искрцавања савезника. 181. дивизија транспортована је током октобра 1943. из Норвешке за Црну Гору, где је у прво време била потчињена 5. СС корпусу. 21. корпус преузео је команду над овом јединицом у фебруару 1944. и тиме преузео своју облас деловања, која је обухватала Црну Гору, Санџак, део Косова и Метохије и северну Албанију.
На територији Црне Горе и Санџака, снаге Корпуса су, посредством свог обавештајног одељења и посредством територијалне Фелдкомандантуре 1080 (Цетиње) успоставиле везе са Михаиловићевим четницима и са црногорски федералистима. Преко 2. пука Бранденбург успостављена је веза са локалном муслиманском милицијом у Санџаку. Немачке снаге су опремале и наоружавале ове трупе, и укључиле их у свој систем одбране. Такође су употребљаване и у офанзивним операцијама против НОВЈ (операције Бора, Фрилингсервахен, Рибецал). У јулу 1944. четници са подручја Корпуса преформирани су у Црногорски добровољачки корпус, који је у јулу 1944. бројао 5.600 бораца, а у новембру 10.000.
У мају 1944, по свом формирању, под команду Корпуса стављена је и 21. СС дивизија "Скендербег". Са њом као главном ударном снагом, Корпус је покренуо операцију Драуфгенгер против снага НОВЈ у долини Лима. У овој операцији немачке снаге су поражене. У току операције и након пораза почело је осипање 21. СС дивизије. Њени остаци потчињени су у октобру 1944. Корпусу "Милер" (касније 34. армијски корпус).
10. септембра 1944. Корпус је изашао из састава Друге оклопне армије и ушао у састав Армијске групе Е.
Током октобра 1944, након пораза 5. СС корпуса у Херцеговини и Далмацији, Корпус се нашао у изолацији, без везе са осталим трупама. Команда Југоистока наредила му је да борбом пробије себи пут и да се повеже се са 5. СС корпусом у области Мостара. У том циљу Корпус је отпочео напад од Подгорице према Никшићу, који су држале снаге НОВЈ. Напад је после вишенедељних борби окончан неуспехом, првенствено захваљујући умешној и упорној одбрани Шесте црногорске бригаде.
На јужном крилу Корпуса, напад се није ни испољио. На том подручју иницијативу је преузела Приморска оперативна група НОВЈ, која је 20. октобра 1944. ослободила Грахово, 11. новембра Цетиње, и 17. новембра након тешких борби Леденице, кључни положај за везу Боке Которске са унутрашношћу. 26. новембра ПОГ је ликвидирала последње немачко упориште у Боки.
У овим борбама под немачком командом учествовале су и четничке снаге Павла Ђуришића. Нарочито су се истакле у борбама за Грахово и Цетиње. У свом извештају о бројном стању, командант Армијске групе Е наводи да их има 10.000, и сматра их интегралним делом својих формација).[1]
- Трупе само дјеломично дорасле предстојећим задацима. Тешки губици 181. пјешадијске дивизије; бројно стање пјешадијских дијелова одговара јачини једне пуковске групе.
- Непријатељ: свјестан циља, енергично вођен и добро снабдјевен с мора и из ваздуха; бори се у својој земљи са трупама прилагођеним брдском терену. Вриједно запажања је и то, да непријатељ није само бројчано јачи, већ има и бројнију артиљерију и више муниције.[2]
– Немачки извјештај о стању у сектору 21. брдског корпуса од новембра 1944
Након неуспеха напада у правцу Херцеговине, након посете линији фронта, крајем новембра 1944. командант Југоистока наредио је да се покша пробој од Подгорице преко Колашина и Матешева према долини Лима. Овом пробоју асистирале су снаге 91. корпуса продором из Пријепоља према Бијелом пољу и Мојковцу. Нападни клинови два корпуса спојили су се и 21. корпус отпочео је евакуацију путем Подгорица - Колашин - Бијело Поље- Пријепоље - Вишеград.
„Према извјештају 22. пјешадијске дивизије, 300 четника је дошло у Сјерогосте са претходницом 21. брдског корпуса. Према наводима четничког команданта, са 21. брдским корпусом се налази још 3-4.000 четника. 21. брдски корпус је наредио 22. пјешадијској дивизији да усмјери главнину четника преко Шаховића у околину Пљеваља, а дио на источну обалу Лима према Прањанима.“ [3]
– Из ратног дневника 91. армијског корпуса за 19. децембар 1944.
Четници Павла Ђуришића одвојили су се од немачке главнине у области Пријепоља, и наставили преко Санџака за источну Босну, западно од немачких снага.
„5-7.000 четника, који са 21. брдским корпусом долази са југа, не пристају на наређење корпуса да се марширају правцем према Шаховићи-Пљевља, већ желе да наставе „Свјетлозеленом“, одн. „Плавом“ рутом. Обје дивизије су добиле упутство да по сваку цијену спријече ометање властитих покрета од стране четника“.[4]
– Из ратног дневника 91. армијског корпуса за 23. децембар 1944.
Приликом извлачења, снаге НОВЈ вршиле су нападе на бочна осигурања и заштитнице, а савезничко ваздухопловство на колоне у извлачењу, тако да је Корпус претрпео знатне губитке, нарочито у техници и моторизацији.
Од јануара 1945. Корпус је, у нешто измењеном саставу, држао фронт у источној Босни и Херцеговини, са центром у Сарајеву. Средином фебруара Корпус је поражен у Херцеговини од 8. корпуса НОВЈ ојачаног 29. дивизијом (у такозваној Мостарској операцији), и изгубио је Мостар. У Сарајевској операцији успешно је избегао опкољавање, и уз губитке се повукао у Славонију.
Остаци Корпуса предали су се снагама ЈА почетком маја 1945. у Словенији.
Референце
[уреди | уреди извор]- ↑ 1,0 1,1 Преглед бројног стања јединица Армијске групе Е од 16. 11. 1944 - Зборник докумената и података НОР-а, том XII (немачки документи), књига 4 (1944. и 1945. година), Војноисторијски институт, Београд, документ 174
- ↑ НАW, Т-311, Ролл 194, 001108: Телеграм начелника штаба Југоистока Врховној команди оружаних снага о стању у сектору 21. брдском корпусу (24. новембар 1944.).
- ↑ НАW, Т-314, Ролл 1630, 000311: Извод из ратног дневника оперативног одјељења 91. армијског корпуса за 19. децембар 1944.
- ↑ НАW, Т-314, Ролл 1630, 000317: Извод из ратног дневника оперативног одјељења 91. армијског корпуса за 23. децембар 1944.