începe
Etimologie
Pronunție
- AFI: /ɨn'ʧe.pe/
Verb
Conjugarea verbului începe | |
Infinitiv | a începe |
Indicativ prezent pers. 1 sg. |
încep |
Conjunctiv prezent pers. 3 sg. |
să înceapă |
Participiu | început |
Conjugare | III |
- (v.tranz.) a realiza prima parte dintr-o lucrare, dintr-o acţiune, dintr-o serie de lucrări sau de acţiuni.
- Acţiunea începuse bine.
- A început să mănânce.
- Au început să se certe.
- a lua, a scoate, a consuma prima porţiune din ceva.
- A început o pâine.
- (v.intranz.) (despre stări, fenomene) a se arăta, a se ivi, a se manifesta (cu primele semne).
- A început din senin o furtună.
- (v.intranz. şi refl.) a porni.
- A început dansul, nunta.
Sinonime
- 1: (se) apuca, inaugura, iniţia, debuta, (se) porni, se pune, arădui
- 3: stârni, (înv. şi reg.) se scociorî, (fig.) se naşte
- 4: porni, (înv. şi pop.) purcede
Antonime
Cuvinte derivate
Traduceri
a realiza în partea iniţială; a porni