Palais-Royal
Palais-Royal | |
![]() | |
Clădire | |
---|---|
Stil arhitectural | Stilul clasic ![]() |
Oraș | Palais-Royal[*][1] ![]() |
Țară | ![]() ![]() |
Adresă | Palais-Royal[*] , Arondismentul 1 din Paris, Paris Centre[*] , Paris, Métropole du Grand Paris, Franța; rue de Valois[*] nr. 1-7; rue de Montpensier[*] nr. 2-8; place Colette[*] |
Coordonate | 48°51′48″N 2°20′13″E / 48.863333333333°N 2.3369444444444°E |
Echipa de proiectare | |
Arhitect | Pierre-François-Léonard Fontaine[*] ![]() |
Site web | |
site web oficial pagină Facebook | |
Modifică date / text ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Conseil_d%27Etat_Paris_WA.jpg/500px-Conseil_d%27Etat_Paris_WA.jpg)
Palais-Royal, original numit Palais-Cardinal, este un palat situat în arondismentul 1 din Paris, la nord de Palatul Luvru.
Istorie
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Palais-Royal_-_OSM_2021_01.svg/600px-Palais-Royal_-_OSM_2021_01.svg.png)
Palais-Cardinal
[modificare | modificare sursă]Palatul a fost reședința personală a cardinalului Richelieu.[3] Arhitectul Jacques Lemercier a început proiectul în 1629;[4]
La moartea lui Richelieu în 1642, palatul a devenit proprietatea regelui și a dobândit noul nume de Palais-Royal.[3]
După ce Ludovic al XIII-lea a murit anul următor, castelul a devenit căminul reginei mame Ana de Austria și a tinerilor ei fii Ludovic al XIV-lea și Filip, Duce de Anjou,[5] împreună cu sfătuitorul ei cardinalul Mazarin.
Din 1649, palatul a fost reședința Henriettei Maria și a Prințesei Anne Henrietta Stuart, soția și fiica regelui detronat Carol I al Angliei. Cele două au părăsit Anglia în mijlocul războiului civil și au fost adăpostite de nepotul Henrietei Maria, regele Ludovic al XIV-lea.
Casa de Orléans
[modificare | modificare sursă]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/Moliere_Palais-Royal.jpg/300px-Moliere_Palais-Royal.jpg)
Mai târziu, la 31 martie 1661, Anne Henrietta s-a căsătorit cu fratele mai mic al regelui Ludovic al XIV-lea, Filip al Franței, duce d'Orléans la capela regală a palatului. Anul următor, noua ducesă d'Orléans a născut la palat o fiică, Marie Louise d'Orléans. Palaul a devenit reședința principală a Casei de Orléans.
Ducesa a creat grădini ornamentale, despre care se spunea că sunt cele mai frumoase din Paris. Sub noul cuplul ducal, Palais-Royal va deveni centrul social al capitalei.
Palatul a fost redecorat și au fost adăugate noi apartamente pentru cameristele și personalul Ducesei. Câteva din femeile care mai târziu au ajuns favorite ale regelui Ludovic al XIV-lea au fost doamne de onoare la Palais-Royal: Louise de La Vallière, care a născut aici doi fii ai regelui, în 1663 și 1665; Françoise-Athénaïs, marchiză de Montespan, care a înlocuit-o pe Louise; și Angélique de Fontanges, care a fost în serviciul cele de-a doua Ducese de Orléans.
După ce Anne Henrietta a murit în 1670, Ducele s-a recăsătorit cu Prințesa Palatină, care a preferat să locuiască la Castelul Saint-Cloud. Saint-Cloud a devenit reședința principală a fiului ei cel mare și moștenitorul Casei de Orléans, Filip Charles d'Orléans cunoscut sub numele de ducele de Chartres.[6]
Françoise Marie de Bourbon, Ducesă de Orléans
[modificare | modificare sursă]În 1692, cu ocazia căsătoriei dintre Ducele de Chartres și Françoise Marie de Bourbon, Mademoiselle de Blois, una dintre fiicele recunoscute ale lui Ludovic al XIV-lea și a metresei acestuia, Madame de Montespan, regele a dăruit Palais-Royal fratelui său.
Pentru comoditatea miresei, s-au construit noi apartamente și a fost amenajată aripa de est din strada Richelieu.[6] Acesta a fost momentul când Filip a comandat faimoasa sa galerie de picturi "Colecția Orleans". Costul total al reconstrucției a fost de 400.000 de livre.[7]
După ce Madame de Montespan a căzut în dizgrație și a fost înlocuită de Madame de Maintenon, care a interzis orice divertisment generos la Versailles, Palais-Royal a redevenit punctul culminant al înaltei societăți.[8]
Când Ducele de Orléans a murit în 1701, fiul său a devenit șeful Casei de Orléans. Noul Duce și Ducesă de Orléans au luat ca reședință Palais-Royal. Două dintre fiicele lor, Charlotte Aglaé d'Orléans, mai târziu Ducesă de Modena și Louise Diane d'Orléans, mai târziu Prințesă Conti, s-au născut aici.
La Régence și domnia lui Ludovic al XV-lea
[modificare | modificare sursă]După moartea lui Ludovic al XIV-lea în 1715, strănepotul său în vârstă de cinci ani l-a succedat. Ducele de Orléans a devenit regent pentru tânărul Ludovic al XV-lea și a stabilit guvernul țării la Palais-Royal în timp ce micul rege locuia la Palatul Tuileries.
După sfârșitul regenței, viața socială la palat s-a atenuat mult. Ludovic al XV-lea a mutat înapoi curtea la Versailles și Parisul a fost din nou ignorat. Același lucru s-a întâmplat cu Palais-Royal; Louis d'Orléans, care l-a succedat pe tatăl său ca noul Duce de Orléans și fiul său Ludovic Filip au locuit la reședința familiei din Saint-Cloud, care era goală de la moartea prințesei Palatine în 1722.
Ludovic Filip s-a căsătorit la Palais-Royal cu Louise Henriette de Bourbon în 1743. Ea a murit la vârsta de 32 de ani în 1759 și a fost mama lui Louis Philippe II d'Orléans, mai târziu cunoscut drept Philippe Égalité.
Palatul sub Louis Philippe II
[modificare | modificare sursă]La câțiva ani după moartea Louisei Henriette, soțul ei s-a căsătorit în secret cu amanta sa, marchiza de Montesson, și cuplul a locuit la Castelul Sainte-Assise, unde el a murit în 1785. Chiar înainte să moară el a vândut Castelul Saint-Cloud reginei Maria Antoaneta.
În 1785, Louis Philippe II d'Orléans i-a succedat tatălui său ca șef al Casei de Orléans. El s-a născut la Saint-Cloud și s-a mutat la Palais-Royal unde a locuit cu soția sa Louise Marie Adélaïde de Bourbon cu care s-a căsătorit în 1769. Fiul cel mare al cuplului, Louis-Philippe III d'Orléans s-a născut aici în 1773.
Louis Philippe II, care a deținut Palais-Royal începând cu 1780 a extins și a reproiectat clădirile și grădina palatului între 1781 și 1784. Palatul reproiectat a devenit unul dintre cele mai importante locuri comerciale din Paris. Era frecventat de aristocrație, clasa de mijloc și clasa de jos. A căpătat reputația unui loc unde aveau loc conversații sofisticate (în saloane, cafenele și librării), dezmăț (era bântuit de prostituate locale) precum și un focar de activitate francmasonică. De asemnea, Palais-Royal conținea unul dintre cele mai importante teatre publice din Paris, Teatrul Palatului Regal.
Note
[modificare | modificare sursă]- ^ a b archINFORM, accesat în
- ^ base Mérimée
- ^ a b Horne, Alistair (). La Belle France. USA: Vintage. p. 131. ISBN 9781400034871. Accesat în .
...between 1633 and 1639, Richelieu built a princely palace... which he bequeathed to the King. Known initially as the Palais-Cardinal, when the royal family moved in after Richelieu's death it gained the name it has held ever since, – the Palais-Royal.
- ^
Herbermann, Charles, ed. (). „Jacques Lemercier”. Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company.
He (Lemercier) began the Palais-Cardinal at Paris in 1629, which, after its donation to the king, was known as the Palais Royal.
- ^ Parmele, Mary Platt (). A Short History of France. New York: C. Scribner's sons. pp. 142–143.
- ^ a b Brother to the Sun king:Philippe, Duke of Orléans by Nancy Nicholas Barker
- ^ Nancy Nicholas Barker, Brother to the Sun King:Philippe, Duke of Orléans.
- ^ The Sun King by The Hon. Nancy Freeman-Mitford