Ivo Banac
Ivo Banac | |
Date personale | |
---|---|
Născut | ![]() Dubrovnik, RP Croația, Iugoslavia (azi Zagreb, Croația) |
Decedat | (73 de ani)[3] ![]() Zagreb, Croația ![]() |
Înmormântat | Dubrovnik ![]() |
Căsătorit cu | Andrea Feldman |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | istoric politician activist pentru drepturile omului cadru didactic universitar[*] ![]() |
Limbi vorbite | limba engleză[4] limba croată[5] ![]() |
Activitate | |
Rezidență | Croația ![]() |
Domeniu | istorie[1] ![]() |
Instituție | Universitatea Yale Universitatea Stanford ![]() |
Alma Mater | Stanford University Fordham University[2] |
Organizații | Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Ivo Banac (pronunție în croată: [iːʋo baːnats]; n. , Dubrovnik, Iugoslavia – d. , Zagreb, Croația) a fost un istoric croato-american, fost profesor de istorie europeană la Universitatea Yale și președinte al Partidului Liberal din Croația. În anul 2012 Banac a fost consultant al Institutului Bosniac.[6]
Biografie
modificareBanac s-a născut la Dubrovnik în 1947. A emigrat în 1959, împreună cu mama sa, în Statele Unite ale Americii, unde se afla deja tatăl său care fugise din Iugoslavia în 1947.[7] După moartea tatălui său într-un accident de circulație, un an mai târziu, Ivo a locuit cu mama sa la New York,[7] unde a studiat apoi istoria la Universitatea Fordham, absolvind în 1969.[2] În același an, Banac s-a mutat în California,[7] urmând studii de masterat și doctorat la Universitatea Stanford.[2][8] Deși a fost membru al organizației Students for a Democratic Society, el nu a fost atras de mișcarea flower power de pe Coasta de Vest de la sfârșitul anilor 1960.[7]
Banac a lucrat la Departamentul de Istorie și Lingvistică al Universității Stanford din 1972 până în 1977,[9] iar apoi s-a mutat înapoi pe Coasta de Est pentru a preda la Universitatea Yale. În timp ce se afla la Yale, a obținut definitivatul pe post și a deținut două mandate de decan al Pierson College (1988-1995).[7]
În timpul șederii sale în Statele Unite, Banac a vizitat în mod regulat Iugoslavia.[7] În timp ce se afla în vizită la Zagreb în 1971, i-a cunoscut pe Vlado Gotovac și Franjo Tuđman, care vor deveni amândoi politicieni croați de prim rang după căderea regimului comunist.[7] Banac a rămas în strânsă legătură cu Gotovac până la moartea acestuia în 2000; pe de altă parte, s-a spus că el nu avea o relație prea bună cu Tuđman, pe care l-a descris ca fiind o persoană care nu putea tolera păreri diferite.[7] Cu toate acestea, Banac a organizat conferința ținută de Tuđman la Universitatea Yale în 1990. În 1990 Banac a fost acceptat ca membru asociat al Academiei Croate de Științe și Arte.[10]
Între anii 1994 și 1999 a fost directorul Institutului pentru Europa de Sud de la Universitatea Central Europeană din Budapesta.[11] Începând din 1990 Ivo Banac s-a implicat în viața politică croată. A făcut parte din Partidul Social Liberal Croat (HSLS) și a devenit unul dintre cei mai puternici critici ai lui Franjo Tuđman și ai guvernului său, în special a politicii externe croate cu privire la Bosnia și Herțegovina.[12][13] El și-a exprimat criticile într-un articol publicat în revista politică croată Feral Tribune. După scindarea HSLS în 1997, Banac s-a alăturat Partidului Liberal (LS),[13] păstrând o distanță critică față de guvern, chiar și după ce partidul său a intrat în noua coaliție de guvernare de centru-stânga în anul 2000.
El l-a acuzat adesea pe prim-ministrul Ivica Račan, președintele Partidului Social-Democrat (SDP), că nu a făcut suficient pentru a contracara acțiunile politice negative din epoca lui Tuđman. Multă lume a fost surprinsă atunci când Banac, care avea o reputație de intelectual independent și nonconformist, a devenit președintele LS și apoi a fost numit în postul de ministru al protecției mediului în 2003.[11] El a deținut această funcție doar câteva luni, până când SDP - partidul cu care s-a aliniat LS - a pierdut alegerile în fața Uniunii Democratice Croate (HDZ).[14]
A fost ales deputat în Parlamentul Croat în urma alegerilor parlamentare din 2003.[15] După alegeri, Banac a pledat pentru fuziunea tuturor partidelor liberale din Croația, dar i s-a opus Zlatko Kramarić, care a orchestrat înlăturarea lui Banac de la conducerea partidului în 2004.[11][16] Banac a părăsit LS în februarie 2005 și a fost parlamentar independent în Sabor pentru tot restul mandatului său.[15] El a fost criticat public pentru că ar fi utilizat în mod eronat fondurile publice, prin închirierea apartamentului său personal ca birou ministerial și pentru mobilarea acestuia cu banii contribuabililor.[17] Banac a răspuns, la acuzațiile că aceste acțiuni ar reprezenta o manipulare greșită a fondurilor publice, că în timp ce „datele publicate în mass-media sunt corecte, totul este o chestiune de interpretare, este jumătatea plină sau jumătatea goală a paharului”.[18] Între anii 2007 și 2009 Banac a fost președintele Comitetului Helsinki Croat pentru Drepturile Omului.[8][19]
Ivo Banac era profesor emerit de istorie la Universitatea Yale.[20] El a îndeplinit, de asemenea, funcția de director al Consiliului pentru Studii Europene al Universității Yale.[8]
Scrieri
modificareCărți
modificare- Banac, Ivo (). The National Question in Yugoslavia: Origins, History, Politics (ed. 1.). Ithaca, N.Y: Cornell University Press. ISBN 9780801416750.
- Banac, Ivo () [1984]. The National Question in Yugoslavia: Origins, History, Politics (ed. 1. printing of the 2.). Ithaca, N.Y: Cornell University Press.
- Banac, Ivo () [1984]. The National Question in Yugoslavia: Origins, History, Politics (ed. 2. printing of the 2.). Ithaca, N.Y: Cornell University Press. ISBN 0801494931.
- With Stalin against Tito: Cominformist splits in Yugoslav communism (1988)
- Cijena Bosne [The Price of Bosnia] (1996)
- Raspad Jugoslavije [The Break-up of Yugoslavia] (2001).
Studii
modificare- Banac, Ivo; Stancic, Niksa (), „Review of Hrvatska nacionalna ideologija preporodnog pokreta u Dalmaciji”, The American Historical Review, The American Historical Review, Vol. 87, No. 5, 87 (5), pp. 1426–27, doi:10.2307/1857021, JSTOR 1857021
- Banac, Ivo (), „The Confessional "Rule" and the Dubrovnik Exception: The Origins of the "Serb-Catholic" Circle in Nineteenth-Century Dalmatia”, Slavic Review, Slavic Review, Vol. 42, No. 3, 42 (3), pp. 448–474, doi:10.2307/2496046, JSTOR 2496046
- Banac, Ivo (), „Continuing EEPS”, East European Politics & Societies, 4 (1), pp. 1–3, doi:10.1177/0888325490004001001
- Banac, Ivo (), „The Demise of Yugoslavia: Introduction”, East European Politics & Societies, 6 (3), p. 219, doi:10.1177/0888325492006003001
- Banac, Ivo (), „Historiography of the Countries of Eastern Europe: Yugoslavia”, The American Historical Review, 97 (4), pp. 1084–1104, doi:10.2307/2165494, JSTOR 2165494
- Banac, Ivo (), „Misreading the Balkans”, Foreign Policy, 93 (93), pp. 173–182, doi:10.2307/1149027, JSTOR 1149027
- Banac, Ivo (), „EEPS and Editorial Transition”, East European Politics & Societies, 8 (3), pp. 381–382, doi:10.1177/0888325494008003001
- Banac, Ivo (), „Law, Lawyers and the Holocaust: The Case Against Vichy France”, Holocaust and Genocide Studies, 12 (1), pp. 175–177, doi:10.1093/hgs/12.1.175
- Banac, Ivo (), „Silencing the archival voice: the destruction of archives and other obstacles to archival research in post-communist Eastern Europe”, Arhivski Vjesnik, 42 (42)
- Banac, Ivo (), „Sorting Out the Balkans: Three New Looks at a Trouble Region”, Foreign Affairs, May/June 2000, arhivat din original la
- Banac, Ivo (), „The Weight Of False History”, Forum Bosnae (15), pp. 201–206
- Banac, Ivo (), „From Tito to Milosevic: Yugoslavia, the Lost Country”, The Slavonic and East European Review, 86 (1), pp. 180–181
Note
modificare- ^ Czech National Authority Database, accesat în
- ^ a b c „Ivo Banac - Izobrazba”, Tko je tko u hrvatskoj znanosti (în croată), Ruđer Bošković Institute, arhivat din original la , accesat în
- ^ a b https://glashrvatske.hrt.hr/en/news/culture/historian-and-politician-ivo-banac-dead-at-74/, accesat în Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ Czech National Authority Database, accesat în
- ^ Bosnian Institute - People, Bosnian Institute, arhivat din original la , accesat în
- ^ a b c d e f g h Bajruši, Robert (). „Ivo Banac - Američki profesor protiv balkanskih političara” [Ivo Banac - US professor against Balkan politicians]. Nacional (în croată). Nr. 386. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b c Ivo Banac, „Independent Croatia: History, Issues, and Policy”, în Délkelet-Európa – South-East Europe. International Relations Quarterly, vol. 2, nr. 1. (Spring 2011/1 Tavasz), p. 1.
- ^ „Ivo Banac - Zaposlenja”, Tko je tko u hrvatskoj znanosti (în croată), Ruđer Bošković Institute, arhivat din original la , accesat în
- ^ „Ivo Banac profile”. Članovi Akademije (în croată). Croatian Academy of Sciences and Arts. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b c „Ivo Banac - Bradford Durfee Professor of History”, Faculty of Arts and Sciences - Yale University, accesat în
- ^ Rabia Ali și Lawrence Lifschultz (), „Ivo Banac: The Last Days of Bosnia?”, Boston Review, accesat în
- ^ a b Robert Stallaerts, Historical dictionary of Croatia, Scarecrow Press, Lanham, Md.. 2010, p. 23.
- ^ Robert Stallaerts, Historical dictionary of Croatia, Scarecrow Press, Lanham, Md.. 2010, pp. 66, 190.
- ^ a b „Ivo Banac - nezavisni”. Zastupnici 5. saziva Hrvatskoga sabora (în croată). Croatian Parliament. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Robert Stallaerts, Historical dictionary of Croatia, Scarecrow Press, Lanham, Md.. 2010, p. 190.
- ^ „Ovo su ljudi koji čuvaju ugled Sabora”. Jutarnji list (în croată). . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Banac o tome kako je sam sebi iznajmio poslovni prostor: Sve je legalno!”. Slobodna Dalmacija (în croată). . Accesat în .
- ^ Robert Stallaerts, Historical dictionary of Croatia, Scarecrow Press, Lanham, Md.. 2010, p. 69.
- ^ „Ivo Banac”, www.yale.edu, Yale University, arhivat din original la , accesat în
Legături externe
modificare- Ivo Banac - Detalji znanstvenika Arhivat în , la Wayback Machine. (Profilul savantului pe site-ul Bibliotecii Institutului Ruđer Bošković)
Funcții politice | ||
---|---|---|
Predecesor: Božo Kovačević |
2003 |
Ministru al protecției mediuluiSuccesor: Marina Matulović-Dropulić |
Funcții politice | ||
Predecesor: Zlatko Kramarić |
Președinte al Partidului Liberal 2003–2004 |
Succesor: Zlatko Benašić |
Predecesor: Danijel Ivin |
Președinte al Comitetului Helsinki Croat 2007–2009 |
Succesor: Ivan Zvonimir Čičak |