Epictet
Epictet | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | 50 d.Hr.[1][2][3][4] ![]() Hierapolis(d), Provincia Denizli, Turcia ![]() |
Decedat | 138 d.Hr. (87 de ani)[4] ![]() Nicopole, Epir, Grecia ![]() |
Ocupație | filozof scriitor ![]() |
Limbi vorbite | limba greacă veche[5][5] ![]() |
Activitate | |
Profesor pentru | Arrian, Demonax[*] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Epictet (gr.: Επίκτητος; lat.: Epictetus n. 50 d.Hr., Hierapolis(d), Provincia Denizli, Turcia – d. 138 d.Hr., Nicopole, Epir, Grecia) a fost un filozof grec stoic. Probabil s-a născut la Hierapolis, Phrygia, și a trăit o mare parte din viață în Roma până în momentul exilului la Nicopolis, unde a și murit. Sclav al lui Epaphroditus, libert și secretar al lui Nero și, mai apoi, al lui Domițian, a fost discipol al lui Musonius Rufus (92/93 d.H.). Eliberat de Epaphroditus, a predat o vreme filozofia la Roma; odată cu alungarea filozofilor din Roma de către Domițian (cca 93 d.H.), a mers în Epir, stabilindu-se la Nicopolis, unde a întemeiat o școală celebră, cu discipoli remarcabili, între care s-a distins Arrian. Acestuia i se datorează faptul că învățăturile lui Epictet au ajuns până la noi: Arrian le-a grupat, ca Diatribai, probabil în opt cărți (la care se pare că se adăugau douăsprezece cărți de Homilii), dintre care au supraviețuit până în vremea noastră patru. El a publicat ulterior o selecție, cunoscută sub numele „Manual” (Encheiridion), care avea să exercite o influență de seamă asupra lui Aulus Gellius și a împăratului Marcus Aurelius. Alături de acesta din urmă și de Seneca, Epictet aparține, în plan filozofic, ultimei faze a stoicismului: neostoicismul roman.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/00/Epicteti_Enchiridion_Latinis_versibus_adumbratum_%28Oxford_1715%29_frontispiece.jpg/220px-Epicteti_Enchiridion_Latinis_versibus_adumbratum_%28Oxford_1715%29_frontispiece.jpg)
Referințe și note
modificareLegături externe
modificare- Epictet, 24 iulie 2012, CrestinOrtodox.ro